Přeložila:

JIŘINA STÁRKOVÁ

Ava Miles: Francouzská hostina

Vydání první

Copyright © 2014 by Ava Miles

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2021 jako svou 2437. publikaci

Přeloženo z anglického originálu French Roast vydaného

v roce 2013

Český překlad © 2021 Jiřina Stárková

Odpovědná redaktorka Marie Kejvalová

Korektorka Daniela Čermáková

Ilustrace na přebalu © 2021 Martina Černá

Přebal a vazba © 2021 Martina Černá

Sazba a grafická úprava Ricardo

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-1599-7 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-1600-0 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2021

AVA MILES

FRANCOUZSKÁ

HOSTINA

Dare Valley (2)

Věnování

Mojí babičce, Lanone Miles Bosnové, která mě naučila vyprávět příběhy líčením zábavných příhod z naší rodinné farmy, jež mě spolehlivě uspávaly, když jsem byla malá. Mimo jiné mě naučila vařit, a tak všechno, co v téhle knize nějak souvisí s jídlem, má kořeny v letních prázdninách strávených s ní, ačkoli později prohlásila, že jsem vaření pozvedla o stupínek výš. Chybíš mi, nicméně vím, že jsi pořád se mnou.

Nehynoucí dík patří mému božímu doprovodu, jehož podpora a láska činí život nádherným a kouzelným – protože ve skutečnosti takový je.

Poděkování

Vždycky existuje spousta lidí, kteří nás podporují při zrodu našich snů. Těmi mými jsou následující:

Pozemští andělé Týmu Ava spolu s reklamním kolektivem tvořeným Joanou Schulhaferovou, Debby Tobiasovou a Alissou Di Giacomovou z Vydavatelství a mediální konzultace Joan Schulhaferové. Děkuju Elizabeth Bemisové a Sienně Condyové z Bemis Promotions za své webové stránky; své báječně editorce Angele Polidoroové; Killion Group za obálku mé knihy; Gregorymu Stewartovi za propagační fotografie, nádhernou mapu Dare Valley a za to, že mi byl nápomocný pokaždé, když bylo třeba; a Janet Gearyové za konzultaci ohledně orgánů zákona.

Dále děkuju své bývalé agentce Jennifer Schoberové a jejím raným poznámkám k mému rukopisu.

Děkuju Christi Barthové za podporu mé spisovatelské kariéry, za nadšené přijetí této knihy a za poskytnutí pohotové zpětné vazby, jež dopomohla tomuto románu k ještě většímu úspěchu.

Svému někdejšímu šéfkuchaři a mým dalším kolegům, kteří mě naučili mrazit vaječné bílky, připravit tradiční tiramisu a milion dalších užitečných věcí.

Své rodině, jejíž láska, smích a opora pro mě tolik znamenají.

Svému T. F. z bezpočtu důvodů.

Všem, kteří tuto knihu čtou. Jste nedocenitelnými drahokamy v mém životě.

A na závěr drobnou poznámku: aby do sebe všechno zapadalo, trochu jsem si pohrála s časem, pokud jde o městskou radu. No není románová literatura úžasná? Přeju dobrou zábavu při čtení.

Mapa Dare Valley

Prolog

Jill Haleová si prohlédla pečicí plechy posázené hrudkami těsta na máminy proslulé moka sušenky s kousky čokolády. Kdyby byla u receptu uvedená teplota při pečení, těsto by bylo dávno v troubě a nabývalo na objemu. Jill doufala, že se máma vrátí z nákupu na její středoškolský absolventský večírek včas. Zbývá šest hodin, než dům zaplní členové rodiny a Jillini spolužáci.

Smůla že mejdan byl to poslední, na co Jill myslela. Písnička It’s My Party byla víc než příhodná, protože se jí nejvíc ze všeho chtělo brečet. Podlehla pokušení a odloupla z plechu kopeček těsta.

Otevřely se dveře z garáže do kuchyně. Konečně! „Mami, při jaké teplotě mám ty sušenky péct? V receptu to není.“

„Při dvou stech stupních,“ odpověděl mladý mužský hlas – ten, který, jak úpěnlivě doufala, už nikdy neuslyší.

Přítel z dětství a její životní láska Brian McConnell stál na prahu kuchyně se svěšenými rameny. Modř jeho očí zvýrazňovalo tmavě modré triko. Vrazil ruku do kapsy krátkých kapsáčů a zachrastil klíči od auta. On samozřejmě teplotu pečení ví. Za pár dní odjíždí do Amerického kulinářského institutu v New Yorku. K čertu s ním.

„Už nemáš právo sem jen tak vpadnout,“ odpověděla. Hodila kousek syrového těsta do výlevky a otřela si prsty do žluté utěrky. Otočila se k němu a v duchu se modlila, aby se nerozbrečela.

„Jill, do vašeho domu chodím od chvíle, kdy jsem dokázal otočit dveřní koulí. Nevymezuj nová pravidla jen proto, že jsme se pohádali. Musíme si promluvit.“

Odhodila utěrku a přešla kuchyni. „Pohádali? To je hodně nepřesný výraz. Jedná se o jasnou zradu. O takovou, která rozvrací přátelství.“

Svraštil obočí. „To neříkej. Omlouvám se, že jsem ti neřekl, že nastupuju do Amerického kulinářského institutu a ne do školy vaření v Denveru. Nevěděl jsem, jak ti to mám oznámit.“

To je sprostá lež. Rukama sevřela žulový ostrůvek. „Vždycky jsi mi dokázal říct všechno. Proto jsme byli nejlepší kamarádi. Rozhodla jsem se, že půjdu na přípravku v Denveru, abychom mohli být spolu. Myslela jsem si, že…“ Po tváři jí skanula první slza. Otřela si ji dlaní.

„Nebreč, proboha. Vím, že je to těžký, ale musím do toho jít.“ Popošel k ní a roztáhl paže.

Odstrčila ho. „Ne. Nedotýkej se mě. Dal jsi mi jasně najevo, že nestojíš ani o tohle.“ Na tvářích jí naskákaly ohavné rudé skvrny. Pocit trapnosti z jeho odmítnutí snad nikdy nepřekoná.

Seštípl si kořen nosu. „Jill, vím, že jsi smutná, že nebudeme spolu, ale –“

To snad není pravda! On si ještě troufne své jednání omlouvat. „Ale co, Romeo? Chtěl jsi nějakou zkušenější? Proto jsi mě odmítl a začal chodit s Kelly Kimpleovou?“ Hučení v hlavě dosáhlo nesnesitelné úrovně, a proto si skousla spodní ret.

Nasucho polkl. „Věděl jsem, že odjíždím. Proboha, Jill –“

„Jenže já to nevěděla.“ Udeřila rukou do žulového pultu, až ji zabrněla dlaň. „Proč jsi mě vlastně pozval na rande? Toužila jsem po tom roky, ale ty sis pokaždé držel odstup. Líbal jsi mě do omdlení, a když jsem ti řekla, že chci být s tebou, odmítl jsi mě. Jen sis mě dobíral.“

Zkřivil rty. „Nezačal jsem s tebou chodit proto, že jsem nechtěl pokazit naše přátelství, kdyby nám to neklapalo. A nechtěl jsem přijít o tvou rodinu, která pro mě znamená víc než ta moje. Ale to moc dobře víš.“

Upírala pohled na bledě modrou stěnu za jeho zády a snažila se, aby její rozhodnutí nepodlomil náznak soucitu.

„Jakmile jsem věděl, že odjedu z Dare Valley, nedokázal jsem se bránit tomu, co k tobě cítím. Nechtěl jsem s tebou začít chodit a potom odjet. Udělal jsem chybu. Byl jsem sobec a za to se omlouvám. Netušil jsem, že po prvním rande budeš chtít, abych byl tvůj první kluk. Prokristapána! Vyděsilo mě to, chápeš? Skoro jsem slyšel tvého tátu, jak mi říká, že mi nakope zadek. Vím, že vždycky jdeš do všeho po hlavě, Jill. A vím, že jsem ti ublížil. Pověz mi, prosím, jak to můžu napravit.“

Když se jí tělem znovu prohnaly šokové vlny jeho odmítnutí, sevřela ruce v pěst. „To už nenapravíš!“

„Kelly pro mě nic neznamenala. Ne-zna-me-na-la,“ slabikoval pro větší důraz, jako by to mohlo něco změnit.

Přitiskla si ruce na uši. „Nechci nic slyšet.“ Kelly byla domýšlivá, blonďatá a drobná roztleskávačka, kdežto Jill byla rusovlasá, vysoká, s velikostí bot 40 a rozhodně ne drobná. Vybral si hezčí holku. A ona bude s tou ránou zasazenou jejímu sebevědomí žít až do konce svého života.

Brian ji popadl za ruce a přitiskl si je na hruď. „Vyslechni mě, sakra. Takhle z Dare Valley neodjedu. Budeme v tom společně.“

Od druhého ročníku na střední začal být silnější než ona. A protože se jí nepodařilo vykroutit ruce, kopla ho do holeně.

„Au!“ vykřikl, couvl a poskakoval po nezasažené noze. „Proboha, přestaň.“

Zlostně si otřela slzy, vrhla se ke dveřím do garáže a udeřila do nich tak rázně, až narazily do stěny a zanechaly na bílém nátěru oděrky. „Možná že kdybys podělal jen jednu věc, mohli bychom to smazat, ale Kulinářský institut byl poslední kapka. Bri, svěřoval ses mi se vším od chvíle, kdy jsme se naučili mluvit. Ale o tomhle ses mi vůbec nezmínil. Ani jednou. A mě se to týká taky.“

Rukou si třel holeň. Narovnal se a pohlédl jí zpříma do očí. „Nepověděl jsem ti všechno.“

Ostře vtáhla vzduch do úst. Jasně. Ostatní holky… Ty, co nebyly jen kamarádky. Ani o těch se nikdy nebavili.

„Netušil jsem, jestli se do Kulinářského institutu vůbec dostanu, ale musel jsem to zkusit,“ pokračoval. „Je to můj splněný sen. Když jsem se dozvěděl, že mě vzali, nevěděl jsem, jak ti to mám říct. Bylo mi jasné, že máš v tom svém paličatém mozku už všechno nalinkované.“

„Paličatém? Vypadni!“

Přistoupil k ní. „Jsi paličatá. Když jsi v ráži, nemá smysl s tebou mluvit. Omlouvám se, že jsem ti ublížil. Celá ta záležitost mě ničí. Opouštím všechno, co znám, všechny svoje kamarády… a tebe. Nechci tě ztratit, Jill. Nevím, jak přežiju jediný den, aniž bych si s tebou popovídal.“

Chvěl se jí spodní ret. Jeho trápení ji mučilo, nemohla však ustoupit. A taky že neustoupí. „Budeš to muset nějak vydržet. Už ti nemůžu věřit, a to je ze všeho nejhorší.“

Přitáhl ji k sobě a objal. Díky jeho výšce si nepřipadala tak velká jako kdysi, než začal růst. „Tohle neříkej. Než odjedu, můžeme to společně vyřešit. Nehodlám o tebe přijít, Jill.“

V nose ji pošimrala jeho vůně – směs cedrové vody po holení a soli. Zdusila vzlyky na jeho hrudi, zatímco ji hladil po zádech.

„Neplač, Jillie, prosím tě, neplač. Takhle vážně nemůžu odjet.“

Jeho naléhavý, ztrápený hlas jí rozbil srdce na tisíce kousků, které už nepůjdou poskládat dohromady. Odtáhla se a setkala se s jeho pohledem. „Ty to nechápeš, Briane. Je konec. Odjeď do Kulinářského institutu. Užívej si to. Mezi námi dvěma je konec.“

Přimhouřil oči a ve tváři se mu objevil ten jeho známý odhodlaný výraz. „Ne, není. Zavolám ti.“

„Nezvednu ti telefon,“ odpověděla umíněně. Copak může být po tom všem jeho kamarádka? Zvlášť když si myslela, že jejich první rande vyústí v to, co odjakživa chtěla: zamilují se do sebe, vezmou se a vychovají v Dare Valley své děti? Ať klidně předstírá, že neví, jak to s ním Jill myslí vážně. Nikdy před ním nedokázala nic tajit.

Zatvářil se nešťastně. „Jill, zatím jsme se pokaždé udobřili.“

Znovu si otřela slzy, vytáhla se do své plné výšky a obrnila se vnitřní silou před tím, co musela udělat. „Na své oslavě tě mít nechci. A myslím to vážně, Briane. Mezi námi je konec.“

Otevřel pusu. „Ale co tvoji rodiče? Naši kamarádi… Je to naposledy, kdy Čtyři mušketýři budou spolu. Možná se navzájem neuvidíme měsíce nebo i roky. Co tomu řeknou Pete a Jemma?“

„Už vědí, jak se cítím.“ Jejich dva nejlepší kamarádi spolu chodí celou střední školu, tak jako to ona chtěla s Brianem, s tím rozdílem, že on nikdy nenaznačil, že by stál o vážný vztah. Opustil ji všechen soucit. „Takhle to bude lepší.“

Sklopil hlavu. Špičkou boty kopl do linolea a dlouho nic neřekl. „Tak jo, Zrzko, zařídím se podle tvého přání, ale až se v New Yorku usadím, zavolám ti. Poskytnu ti čas na uklidnění.“

Jejím názorem by neotřásla ani aljašská sněhová bouře.

Sáhl do kapsy. „Právě jsem to koupil v klenotnictví U Starouše Jenkinse, proto to není zabalené. Dárek pro tebe.“

Civěla na malou černou krabičku. Mechanicky po ní sáhla.

Naklonil se a políbil ji na čelo dřív, než mohla uhnout. „Nezlob se na mě.“ Po těch slovech na rozloučenou za sebou zavřel dveře.

Jill otevřela krabičku. Zamrkal na ni náhrdelník s přívěskem ve tvaru srdíčka. Obrátila ho ve snaze najít odpověď. Když si přečetla vyrytá písmena, podlomila se jí kolena. J&B, NPN. Nejlepší přátelé navždy. Svezla se na podlahu a přitiskla si srdíčko na prsa.

Kapitola 1

O osm let později

Když na silnici číslo 44 před vozidlo, v němž se vezla – totiž ve zbrusu novém hasičském voze – odbočilo stříbrné SUV, Jill Haleové se rozbušilo srdce. Náčelník hasičů Ernie brával na projížďky ji i Meredith už jako malé holky a dnes jim znovu nabídl svezení, aby Jill zlepšil náladu. Dětinská část jejího já ochotně využila příležitost.

Pohledem zapátrala ve zpětném zrcátku na straně řidiče v naději, že zahlédne jeho obličej. Uviděla jen část výrazné brady a spokojený úsměv.

Jill milovala Briana už jako batole, ale od jeho návratu v loňském létě s ním osm let nepromluvila. Jejich roztržka v ní zanechala rány, které se uzavřely, aniž se vyléčily. Už dávno mu odpustila. Skoro. Znovu je dala dohromady smrt jejich dávné kamarádky Jemmy. Teď mezi nimi vládl křehký smír.

Stýkali se spolu často, chodili do kina nebo na pizzu, jezdili lyžovat do údolí. Všechno to bylo moc fajn… A všechno jen platonické.

Jill se snažila tvářit, že je to v pohodě, nicméně čekání ji dovádělo k šílenství. Po tom všem, co se mezi nimi odehrálo, Brian prostě musí udělat první krok.

„Vrať se zpátky na zem, Jill,“ překřikovala její sestra burácení motoru. Meredith Haleová zamávala Jill rukou před obličejem a přitom se jí zatřpytil snubní prstýnek. „Jsi naprosto zoufalá. Pokaždé, když ho uvidíš, jsi jako v transu. Stačí i jeho auto.“

Když vůz zrychlil na světlech, Jill se zachytila mosazné tyče. „Nemůžu si pomoct. Brian je zpátky už bezmála rok, ale teď jsem se rozhodla, že bude můj. Mu-he-he.“

„Přestaň s tím svým praštěným smíchem,“ pokárala ji Meredith naoko. Zavrtěla hlavou, až se jí rusé vlasy rozvlnily.

Jill nevěděla, kam Brian jede, ale doufala, že za ní, do její kavárny. Když zahnul do centra městečka, potutelně se usmála – je to směrem k Nesojuj se mnou. „Ernie, můžeš zamířit na jih na Dare Avenue?“

Postarší náčelník hasičů oblečený do žlutočerné uniformy připomínající sršně se ohlédl přes rameno a usmál se na ni. „Jasná zpráva, zlato. Koneckonců, tahle projížďka má moji nejmilejší holku rozveselit.“

Sevřelo se jí srdce. Celé městečko se jí snažilo pomoct, aby se vyrovnala s Jemminou náhlou smrtí. Většinou to zahřálo u srdce, někdy jí to však připomnělo, co všechno ztratila – jejich celodenní špičkování během práce v kavárně, dámské jízdy v Hairyho irské hospodě, podporu a útěchu, kdykoli ji potřebovala.

Brian ujížděl ulicí, v patách hasičský vůz. Možná to nebylo to, co Ernie zamýšlel, když jí nabídl svezení, jenže jízda jí opravdu zvedla náladu. Briana neviděla týden a jeho společnost jí moc chyběla.

A tak se pověsili na stříbrné SUV. Nakláněla se v každé zákrutě a zrzavé kudrlinky se jí otíraly o zrůžovělé tváře. Ernie zatočil velkým volantem a bez pobízení odbočil za Brianem na Hlavní ulici. Věděl to. Proboha – vždyť o nich ví celé městečko.

„Můžeš spustit sirénu, až budeme projíždět kolem redakce?“ zjišťovala Jill, která rozjařeně nadskakovala na sedadle. Nablýskaný vůz, zářivě červený jako Dorotčiny střevíčky, se mihl ve výloze kadeřnictví Účes a střih.

Meredith pozvedla obočí. „Jsme na Hlavní ulici a široko daleko žádný požár nevypukl. Je to proti pravidlům.“

„A já je ráda porušuju,“ zašklebila se. Že jí starší sestra ale umí pokazit radost… Proč se trochu nepobavit?

Ernie se uchechtl. „Tak jo, ale jen proto, že mě včera večer tvůj děda při pokeru obral o padesát babek.“

Jak se blížili k sídlu rodinných novin, Jill zvedla ruku k tlačítku.

Její sestra si zakryla uši. „Coby současná zaměstnankyně Western Independent si troufám podotknout, že nejmíň čtyři novináři – včetně mého manžela a našeho dědečka – se vyhrnou ze dveří jako mravenci, aby zjistili, co je to za pozdvižení.“

Jill stiskla tlačítko a vzápětí zaznělo známé, pronikavé kvílení sirény. „Já vím. Copak to není bezva?“

Sestra na ni vyplázla jazyk. Vystřídala Jill a pro změnu zmáčkla klakson vozu ona.

Brian zaparkoval na Hlavní ulici před řadou pestře natřených obchodů. Jill se zrychlil tep. Tak přece jen jel za ní!

„Ernie, nemůžeš to objet zezadu? Potřebuju si něco vyřídit v Nesojuj se mnou.“

„Jasná zpráva, kočko.“

Když projížděli kolem Brianova auta, skrčila se a schoulila do klubíčka.

Její sestra se stulila vedle ní. „Schovávám se jen proto, že tě mám ráda. Všichni, doslova všichni do jednoho, budou vědět, že jsme se dnes vezly v hasičáku, protože jsi zburcovala celou redakci místních novin.“

Když se v zatáčce zakymácela, praštila ji do hlavy černá hasičská maska. „A sakra. Máš pravdu. Občas nedokážu věci domyslet do důsledků.“

„Už je to tak. Jako by ti vypnul mozek a spontánnost potlačila veškerou logiku.“

Konec ukázky

Table of Contents

copyright

titul

Věnování

Poděkování

Mapa Dare Valley

Prolog

Kapitola 1