Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Holly Jacksonová

Hodná holka, zlá krev

Text © 2020 Holly Jackson

Všechna práva vyhrazena

Translation © 2021 Karolina Medková

Originally published in English by Egmont Books UK Limited, now HarperCollinsPublishers Ltd, The News Building, 1 London Bridge St, London, SE1 9GF under the title: Good Girl Bad Blood

The author asserts the moral right to be identified as the author of this work.

Translated under licence by HarperCollins Publishers Ltd.

Přeloženo z anglického originálu A Good Girl, Bad Blood, vydaného roku 2020 nakladatelstvím Egmont UK Limited, nyní HarperCollinsPublishers Ltd, The News Building, 1 London Bridge St, London, SE1 9GF

Vydala Grada Publishing, a. s., pod značkou COSMOPOLIS

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

obchod@grada.cz, www.grada.cz

tel.: +420 234 264 401

jako svou 8037. publikaci

Odpovědná redaktorka Kristina Hlaváčková

Překlad Karolina Medková

Jazyková úprava Radovan Zítko

Grafická úprava a sazba TypoText

Formát ePub Štěpán Böhm

První vydání, Praha 2021

Vytiskla tiskárna FINIDR, s.r.o.

© Grada Publishing, a. s., 2021

ISBN 978-80-271-4241-5 (ePub)

ISBN 978-80-271-4240-8 (pdf)

ISBN 978-80-271-3053-5 (print)

Pro Bena

a pro všechny verze tvé osoby,

jimiž jsi byl posledních deset let.

Potom a předtím

Člověk by čekal, že vraha po hlase pozná.

Že jeho lži budou mít jinou strukturu, nějaký jen stěží rozeznatelný odstín. Ztěžklý hlas, který se přiostří a roztřese, když pravda proplouvá pod povrchem rozeklaných vět. Člověk by to přece tak čekal, ne? Každý si myslí, že by vraha poznal, kdyby měl příležitost. Ale Pipa ho nepoznala.

„Je tragédie, co se pak stalo.“

Seděla naproti němu a dívala se mu do laskavých očí s vějířky vrásek, její telefon ležel mezi nimi a nahrával veškeré zvuky, popotáhnutí nosem i tlumené odkašlání. Věřila všemu, každičkému slovu.

Pipa přejela prsty přes touchpad a vrátila audio na začátek.

„Je tragédie, co se pak stalo.“

Hlas Elliota Warda se znovu ozval z reproduktorů a zaplnil její potemnělý pokoj. I její hlavu.

Stop. Klik. Znovu.

„Je tragédie, co se pak stalo.“

Poslouchala to snad už po sté. Možná dokonce po tisící. Ale nebylo tam vůbec nic, čím by se prozradil, v hlase se neobjevila žádná změna, jak proplouval mezi svými lžemi a polovičatými pravdami. Muž, ke kterému kdysi vzhlížela skoro jako k otci. Jenže Pipa přece taky lhala, že ano? A mohla si namlouvat, že to udělala jen, aby chránila lidi, které miluje, ale nebyl to snad naprosto stejný důvod, jejž jí dal Elliot? Pipa si hlasu v hlavě nevšímala, pravda byla odhalena, alespoň většina, a toho se úpěnlivě držela.

Pokračovala dál k části, ze které jí naskakovala husí kůže.

„A myslíš si, že Sal Andie zabil?“

„… Byl to strašně milý kluk. Ale vzhledem k těm důkazům si nedokážu vysvětlit, jak by to mohl neudělat. Takže i když to celé působí úplně špatně, tak si myslím, že to nejspíš udělal. Žádné jiné vysvětlení není…“

Dveře pokoje se s bouchnutím otevřely.

„Co to děláš?“ přerušil přehrávání hlas z přítomnosti. Hlas, v němž zaznívalo pobavení, protože moc dobře věděl, co to sakra dělá.

„Vyděsils mě, Ravi,“ řekla podrážděně a rychle zastavovala audio. Ravi nepotřeboval slyšet hlas Elliota Warda, už nikdy.

„Ty tady sedíš potmě a posloucháš tohle, a já tě děsím, jo?“ prohlásil Ravi a rozsvítil. Žlutá zář se mu odrazila od tmavých vlasů na čele. Udělal na ni obličej, který ji vždycky dostal, takže se musela usmát. Nešlo tomu odolat.

Odstrčila se od stolu. „Jak ses vůbec dostal dovnitř?“

„Vaši šli zrovna s Joshem ven a měli s sebou velmi lákavě vyhlížející citronový koláč.“

„No jo,“ řekla, „vydali se za sousedskou povinností. Do domu po Chenových kousek od nás se zrovna nastěhovala nějaká mladá dvojice. Máma jim to prodala. Myslím, že se jmenujou Greenovi… nebo Brownovi, nepamatuju si to.“

Bylo ale divné myslet na to, že v tom domě bydlí někdo jiný než Chenovi, že nějací jiní lidé budou svými životy zaplňovat stará známá místa. Vždycky tam bydlel Pipin kamarád Zach, čtyři domy od ní, od chvíle, kdy se sem v pěti letech přistěhovala. Úplně se sice neloučili, protože se dál vídali každý den ve škole, ale Zachovi rodiče se rozhodli, že už tady nechtějí žít, ne po všech těch potížích. Pipa si byla jistá, že za velkou část všech těch potíží považují i ji samotnou.

„Mimochodem večeře je v půl osmé,“ oznámil jí Ravi a hlas mu najednou divně přeskakoval. Pipa se na něj zadívala. Svoji nejlepší košili měl pečlivě zastrčenou v kalhotách a… měl nové boty? Když vykročil směrem k ní, ucítila i vodu po holení, ale náhle se zastavil, nedal jí pusu na čelo, ani jí rukou neprojel vlasy. Místo toho se šel posadit na postel a hrál si s prsty.

„Takže tu jsi skoro o dvě hodiny dřív,“ usmála se Pipa.

„J-jo,“ zakašlal.

Proč se chová tak divně? Byl Valentýn, jejich první, co se znali. Ravi jim zamluvil stůl U Sirény, mimo město. Pipina nejlepší kamarádka Cara byla přesvědčená, že ji chce Ravi dnes večer oficiálně požádat, aby se stala jeho přítelkyní. Při tom pomyšlení se v Pipině břiše rozlila horkost, která se rozpínala až do hrudi. Jenže to taky mohlo být úplně jinak. Na Valentýna měl totiž narozeniny Sal. Raviho starší bratr by dnes oslavil dvacet čtyři let, kdyby nezemřel v osmnácti.

„Jak daleko jsi?“ zeptal se Ravi a pokývl k notebooku, na jehož obrazovce zářily špičky modrých linek programu Audacity na upravování zvukových stop. V těch modrých čárách byl ukrytý celý příběh. Od začátku projektu až do jeho konce, všechny lži, všechna tajemství. Dokonce i ta její.

„Je to hotové,“ odpověděla Pipa a pohledem zabloudila k novému mikrofonu připojenému k notebooku přes USB. „Dodělala jsem to. Šest epizod. Kvůli kvalitě jsem u některých rozhovorů přes telefon musela použít nástroj na potlačení šumu, ale už to mám hotové.“

V zelených plastových deskách vedle mikrofonu byly formuláře se souhlasem se zveřejněním, které Pipa všem zúčastněným rozeslala. Vrátily se s podpisy, aby mohla použít rozhovory ve svém podcastu. Dokonce i Elliot Ward ho ve vězeňské cele podepsal. Dva lidé odmítli: Stanley Forbes z místních novin a samozřejmě Max Hastings. Pipa ale pro vyprávění příběhu jejich hlasy nepotřebovala, mezery zaplnila svými pracovními protokoly, nahranými jako monology.

„Ty už to máš?“ divil se Ravi, přestože nemohl být doopravdy překvapený. Znal ji, líp než kdokoliv jiný.

Bylo to teprve před pár týdny, kdy se Pipa postavila v hale školy a všem odvyprávěla, co se skutečně stalo. Jenže v médiích to stále neříkali správně, pořád se drželi svých úhlů pohledu, protože byly čistší, uhlazenější. Případ Andie Bellové byl ale všechno, jen ne uhlazený.

„Když chceš, aby se něco udělalo pořádně, tak si to musíš udělat sám,“ prohlásila Pipa a pohledem sledovala špičky zvukových stop. V tu chvíli se nedokázala rozhodnout, jestli spíš něco začíná nebo končí. Věděla ale, co by si vybrala.

„Tak co dál?“ zeptal se Ravi.

„Vyexportuju soubory jednotlivých epizod, nahraju je na SoundCloud podle plánu jednou týdně a pak zkopíruju RSS feed do hlavních knihoven jako iTunes a Stitcher. Ale úplně hotové to vlastně nemám,“ přiznala. „Musím ještě udělat intro. Vhodnou hudbu už jsem našla na Audio Jungle. Jenže abych mohla nahrát intro, musela bych mít název.“

„Ahá,“ řekl Ravi a protáhl se. „Takže jste stále názvuprostá, že, lady Fitz-Amobiová?“

„Ano,“ odpověděla, „zúžila jsem to na tři možnosti.“

„Sem s nimi,“ vyzval ji.

„Ne, budeš se mi posmívat.“

„Ne, nebudu,“ prohlásil přesvědčivě a jen maličko se u toho usmíval.

„OK.“ Pipa se zadívala do poznámek. „První možnost: Průzkum pochybení justice. Co – Ravi, vidím, jak se směješ.“

„To bylo zívnutí, přísahám.“

„No, druhá možnost se ti taky líbit nebude, protože to je Studie uzavřeného případu Andie Bellové – Ravi, přestaň!“

„Co – omlouvám se, nemůžu si pomoct,“ řekl a smál se tak, až mu do očí vyhrkly slzy. „To jen… mezi všemi tvými schopnostmi, Pipo, ti zkrátka jedna schází…“

„Schází?“ Otočila se na židli, aby k němu byla čelem. „Mně něco schází?“

„Jo,“ odpověděl a odolával jejímu pokusu zpražit ho pohledem, „trocha pompéznosti. Zkrátka se ti nedostává okázalosti, Pipo.“

„To není pravda.“

„Musíš lidi přitáhnout, zaujmout. Mít tam slova jako ‚zabít‘ nebo ‚mrtvola‘.“

„To je ale senzacechtivost.“

„A to je přesně to, co chceš a potřebuješ, aby lidi doopravdy poslouchali,“ prohlásil.

„Ale všechny moje návrhy jsou výstižné a –“

„Nudné?“

Pipa po něm hodila žlutý zvýrazňovač.

„Potřebuješ něco, co se bude rýmovat, nebo aspoň nějakou aliteraci. Něco trochu…“

„Pompézního?“ opáčila rádoby Raviho hlasem. „Tak něco vymysli sám.“

„Kriminálka Little Kilton,“ navrhl, „To ne, hm, tak… Pátračka Pipa.“

„Ale ne,“ ozvala se Pipa.

„Máš pravdu.“ Ravi se zvedl a začal přecházet. „Tvojí hlavní devízou jsi vlastně ty sama. Sedmnáctka, která vyřešila policií dávno uzavřený případ. A kdo vlastně jsi?“ Zadíval se na ni a přimhouřil oči.

„Zjevně jen neokázalé děvče,“ opáčila s hraným podrážděním.

„Studentka,“ přemýšlel Ravi nahlas. „Holka. Byl to projekt. Hele, co třeba Projekt vražda a já?“

„Ne.“

„OK…“ Kousal se do rtu, až se z toho Pipě sevřel žaludek. „Takže něco s vraždou, zabitím nebo mrtvolou. A ty jsi Pipa, studentka a holka, která je celkem… no ty vole,“ řekl najednou a vykulil oči. „Mám to!“

„Co?“ zeptala se.

„Doslova jsem na to kápnul,“ odpověděl velmi samolibě.

„No a?“

„Návod na vraždu pro hodné holky.“

„Nee.“ Pipa zavrtěla hlavou. „To vůbec není dobrý, jako bych se moc snažila.“

„O čem to mluvíš? Je to dokonalý.“

„Hodný holky?“ opáčila pochybovačně. „Za dva týdny mi bude osmnáct, nebudu se podílet na vlastní infantilizaci.“

„Návod na vraždu pro hodné holky,“ pronesl Ravi svým hlubokým hlasem jako z upoutávky na film. Zvedl Pipu ze židle a otočil ji k sobě.

„Ne,“ řekla.

„Ano,“ kontroval, jednu ruku jí položil k pasu a teplými prsty přejel po žebrech.

„V žádném případě.“

Recenze Návod na vraždu pro hodné holky:

Poslední návykový podcast o skutečném zločinu končí mrazivým finále

BENJAMIN COLLIS 28. BŘEZNA

Pokud jste šestou epizodu podcastu Návod na vraždu pro hodné holky ještě neslyšeli, tak rychle pryč. Následují důležité spoilery.

Samozřejmě že spousta z nás věděla, jak celá záhada končí, protože jsme sledovali celý ten kolotoč reportáží rozpoutaný loni v listopadu. Nicméně otázka, kdo to udělal, nebyla ani zdaleka celým příběhem. Skutečný příběh Návodu na vraždu je o vyšetřování. Začalo to pocitem sedmnáctileté dívky, která si zahrála na detektiva s uzavřeným případem vraždy dospívající Andie Bellové, kterou měl zabít její přítel Sal Singh. Na konci je rozpínající se síť temných tajemství malého městečka. Jde o ty neustále se měnící podezřelé, lži a zvraty.

V závěrečné epizodě zvraty rozhodně nechybí. Odhaluje se nám pravda. Nejdříve Pipou otřese zjištění, že výhružné vzkazy, které během pátrání dostávala, psal Elliot Ward, otec její nejlepší kamarádky. Byl to nezvratný důkaz jeho účasti a pro Pipu vpravdě okamžik ztráty nevinnosti. S Ravim Singhem – Salovým mladším bratrem a pomocným detektivem – uvěřili, že by Andie Bellová mohla být stále naživu, celou dobu uvězněná Elliotem Wardem. Pipa za ním vyrazila sama a celý příběh se dozvídáme prostřednictvím jeho vlastních slov. Nezákonný vztah mezi studentkou a učitelem, údajně iniciovaný Andie. „Pokud je to pravda,“ domýšlí Pipa, „chtěla Andie nejspíš získat únikovou cestu z Little Kiltonu, zejména od svého otce, který dle jednoho ze zdrojů rodinu údajně ovládal a emočně týral. Možná Andie věřila, že jí pan Ward zajistí místo v Oxfordu, jako Salovi, aby se dostala daleko od domova.“

V noci, kdy zmizela, šla Andie za Elliotem Wardem domů. Následovala hádka. Andie zakopla a uhodila se hlavou o stůl. Elliot vyběhl pro lékárničku, ale Andie mezitím zmizela do noci. V následujících dnech byla Andie prohlášena za nezvěstnou a Elliot zpanikařil. Domníval se, že zemřela kvůli ráně do hlavy, a až policie najde její tělo, najde i důkazy, které povedou k němu. Jeho jedinou nadějí bylo poskytnout policii přesvědčivějšího podezřelého. „Plakal, když mi vyprávěl, jak Sala Singha zavraždil,“ říká Pipa. Elliot Ward vše nastražil tak, aby to vypadalo jako sebevražda. Nastrčil důkazy, aby policie uvěřila, že Sal zabil svou přítelkyni a pak sebe.

O několik měsíců později se ale Elliot vyděsil, když spatřil u kraje silnice kráčet vyzáblou a otrhanou Andie. Takže nakonec nezemřela. Elliot jí nemohl dovolit vrátit se do Little Kiltonu, a tak ji na pět let uvěznil. Nicméně následuje zvrat podivnější, než by si mohl kdo vymyslet: dívka zavřená na půdě nebyla Andie Bellová. „Byla jí opravdu hodně podobná,“ tvrdí Pipa, „a dokonce mi řekla, že se jmenuje Andie.“ Ve skutečnosti šlo ale o Islu Jordanovou, zranitelnou mladou dívku s mentálním postižením. Elliot Ward však přesvědčil sám sebe – a Islu – že je Andie Bellová.

To ale nechalo nezodpovězenou otázku, co se stalo skutečné Andie Bellové. Naše mladá vyšetřovatelka předběhla policii i tady. „Byla to Becca Bellová, Andiina mladší sestra.“ Pipa přišla na to, že Beccu někdo znásilnil na jednom domácím večírku (říkalo se jim pohromy). Andie prodávala na pohromách drogy, včetně rohypnolu, o kterém byla Becca přesvědčená, že hrál roli při jejím napadení. Když byla tu osudnou noc Andie u Elliota Warda, Becca údajně našla v sestřině pokoji důkaz, že si Max Hastings koupil od Andie rohypnol a nejspíš byl tím, kdo ji napadl (Max zanedlouho stane před soudem, obviněný z několika znásilnění a sexuálních útoků). Když se Andie vrátila, nechovala se podle Bečiných představ. Andie sestře zakázala jít na policii, protože by kvůli tomu měla potíže. Začaly se hádat a strkat, až Andie upadla na zem. Byla v bezvědomí a začala zvracet. Andiina pitva – provedená vloni v listopadu, kdy bylo její tělo konečně nalezeno – prokázala, že „otok na Andiině mozku po úderu do hlavy nebyl smrtelný. Nicméně bezpochyby způsobil ztrátu vědomí i zvracení. Andie Bellová zemřela na udušení, zadávila se vlastními zvratky.“ Becca ztuhla a údajně sledovala, jak Andie umírá, příliš otřesená a rozzuřená, než aby sestru zachránila. Bála se, že nikdo neuvěří, že šlo o nehodu, a mrtvolu ukryla.

A jsme u konce. „Žádné překrucování, žádné filtry, jen smutná pravda, jak zemřela Andie Bellová, jak byl zavražděn Sal, aby z něj mohl být její vrah, a jak tomu všichni uvěřili.“ V nesmlouvavém závěru Pipa ukazuje na všechny, kdo zavinili smrt těchto dvou mladých lidí, všechny provinilé jmenuje: Elliot Ward, Max Hastings, Jason Bell (Andiin otec), Becca Bellová, Howard Bowers (Andiin drogový dealer) a sama Andie Bellová.

Návod na vraždu pro hodné holky vystřelil na vrcholek žebříčku iTunes před šesti týdny hned s první epizodou a zdá se, že tam ještě nějakou dobu setrvá. Včera večer byla vydána poslední epizoda a posluchači se už teď dožadují pokračování. Na webových stránkách ale Pipa vyvěsila prohlášení: „Mé dny detektiva jsou minulostí a pokračování NNVPHH bohužel nebude. Tento případ mě téměř zničil. Ovšem to jsem byla schopná vidět, až když bylo po všem. Stal se nezdravou obsesí a sebe i své blízké jsem vystavila vážnému nebezpečí. Tenhle příběh samozřejmě dokončím. Budu nahrávat aktualizace týkající se soudů a rozsudků všech zúčastněných. Slibuji, že tu budu až do posledního slova.“

O měsíc

později

ČTVRTEK

kapitola 1

Pořád to slyšela. Pokaždé, když otevřela vchodové dveře. Nebylo to skutečné, jistěže ne. To se jen její mysl pokoušela zaplnit tu prázdnotu a překlenout ticho. Slyšela klapající psí drápky, jak ji běží přivítat. Ale nebyly tam, nemohly být. Jen vzpomínka, ozvěna zvuku, který se tu vždycky ozýval.

„Pipo, to jsi ty?“ zavolala máma z kuchyně.

„Ahoj,“ odpověděla Pipa a odhodila žlutohnědý batoh v předsíni, až o sebe učebnice uvnitř bouchly.

Josh byl v obývacím pokoji. Seděl na zemi sotva půl metru před televizí a přeskakoval reklamy na Disney Channelu. „Zkazíš si oči,“ podotkla Pipa, když okolo něj procházela.

„Ty si zkazíš zadek,“ zahihňal se na ni. Moc mu to nevyšlo, když se člověk podíval na význam, ale na desetiletého kluka byl docela pohotový.

Pipa vešla do kuchyně a usadila se na jednu ze stoliček u pultu. Máma se napila z květovaného hrnečku a zeptala se: „Ahoj zlato, jak bylo ve škole?“

„Fajn. Bylo to fajn.“ Škola teď byla pořád fajn. Ani dobrá, ani špatná. Zkrátka fajn. Pipa se zula. Kožené boty se se jí odlepily od chodidel a dopadly s bouchnutím na dlaždice.

„Ehm,“ odkašlala si máma, „musíš si neustále nechávat boty v kuchyni?“

„Musíš mě u toho vždycky přistihnout?“

„Ano, jsem tvoje matka,“ opáčila a zlehka ji pleskla přes ruku novou kuchařkou. „Jo a Filipo, potřebovala bych si s tebou o něčem promluvit.“

Celé jméno. Tolik významu v jednom jediném oslovení.

„Jsem v maléru?“

Mamka na to neodpověděla. „Dneska volala Flora Greenová z Joshovy školy. Víš, to je ta nová asistentka učitele.“

„Jo…“ přikývla Pipa, aby mamka pokračovala.

„Joshuu dneska poslali do ředitelny.“ Mámino obočí se spojilo. „Zjevně se ztratilo ořezávátko Kamily Brownové a Josh se rozhodl vyslýchat svoje spolužáky, hledal důkazy a sepsal seznam podezřelých. Rozbrečel čtyři děti.“

„Aha,“ hlesla Pipa a v břiše se jí opět rozevřela propast. Jo, byla v maléru. „OK, tak jo, mám si s ním promluvit?“

„Ano, to by bylo vhodné. Hned,“ opáčila máma, zvedla hrnek a hlasitě usrkla.

Pipa se se ztuhlým úsměvem odloudala do obýváku.

„Zdar, Joshi,“ začala vesele a sedla si k němu na zem. Vypnula u televize zvuk.

„Hele!“

Nevšímala si ho. „Tak jsem slyšela, co se dneska stalo ve škole.“

„No jo. Mám dva hlavní podezřelé.“ Otočil se k ní a v hnědých očích mu zajiskřilo. „Možná bys mi mohla pomoct…“

„Joshi, poslouchej mě,“ řekla Pipa a zastrčila si tmavé vlasy za uši. „Být detektiv není takové, jak se o tom mluví. Ve skutečnosti… to není nic úžasného, spíš naopak.“

„Ale…“

„Poslouchej chvíli, jo? Být detektiv znamená, že jsou lidi nešťastní. Že ty jsi nešťastný…“ zadrhl se jí hlas. Musela si odkašlat, aby mohla pokračovat. „Pamatuješ, co říkal táta o Barneym, proč se mu to stalo?“

Josh přikývl a v široce rozevřených očích se mu objevil smutek.

„To se děje, když děláš detektiva. Lidem okolo tebe se může něco stát. A ty jim ubližuješ, aniž bys chtěl. Musíš zachovávat tajemství, o kterých si nejsi jistý, že bys je zachovat měl. To je důvod, proč už to nedělám, a ty bys taky neměl.“ Slova padala přímo do propasti v jejím břiše, kam patřila. „Chápeš?“

„Jo…“ přikývl a prodloužil o na konci, až přešlo do dalšího slova: „Omlouvám se.“

„Ale prosím tě,“ usmála se a rychle ho objala. „Nemáš se za co omlouvat. Takže, už žádné hraní na detektiva?“

„Ne, přísahám.“

No, tak to bylo snadné.

Konec ukázky

Table of Contents

Potom a předtím

O měsíc později

ČTVRTEK

kapitola 1

PÁTEK

SOBOTA

NEDĚLE 2 DNY OD ZMIZENÍ

PONDĚLÍ POHŘEŠOVÁN 3 DNY

ÚTERÝ POHŘEŠOVÁN 4 DNY

STŘEDA POHŘEŠOVÁN 5 DNÍ

ČTVRTEK POHŘEŠOVÁN 6 DNÍ

PÁTEK POHŘEŠOVÁN 7 DNÍ

NEDĚLE O 16 DNÍ POZDĚJI

SOBOTA O 6 DNÍ POZDĚJI