Ladislav Muška

VÁŽENÍ TRUCHLÍCÍ A OSTATNÍ HOSTÉ

Ukážka z elektronickej knihy

2015

Vážení ostatní hosté!

Nejsem autorem těchto textů a ani bych si možná nepřál být z toho podezírán. Nenapadl mě ani jeden z výroků, které budete číst. Žádný jsem si nevymyslel, i když jsme se o to pokoušeli.

Pod tím plurálem se skrývá takzvaná „grilparta“. Tak přezdívají divadelní kolegové skupince zpěváků, orchestrálních hráčů a varhaníků, kteří podstoupili příslušné kvalifikační zkoušky a účinkovali při pohřebních obřadech v krematoriích.

Peněz za to moc nebylo. Částečně nás s tímhle chlebem vedlejším smiřoval fakt, že – když po nás pozůstalí zrovna nechtěli, abychom hráli Vesničko má, a dali nám pokoj – bylo to jediné místo, kde jste si mohli zopakovat klasický, romantický ba i operní repertoár. A pak – byli tu neprofesionální řečníci zvenku…

Nejvíc jsme se těšili na důležité soudruhy z fabrik a institucí, kteří se domáhali práva promluvit u rakve zesnulého a leckdy z toho bylo politické školení tak pitomé, že klasikové marx-leninismu se v hrobě chytali za hlavu.

U dobrovolných řečníků z „jézédé“ a vůbec z vesnic, kteří se přišli ke katafalku rozloučit ze sousedské ochoty, šlo o snahu promluvit co nejkrásněji, nejvznešeněji a nejdůstojněji, překročit každodenní všednost i sebe sama. Vznesli se někdy do tak vzdálené vyjadřovací roviny, až v ní zabloudili. U venkovských velebníčků se to možná dělo z opravdové křesťanské lásky… Měli jsme už své typy, rotory, kteří mluvili na pohřbu, kdykoli v jejich podniku nebo v obci někdo umřel. V takovém případě byly připraveny tužky a notové sešity, na jejichž čisté stránky jsme výroky řečníků zapisovali – někdy všichni přítomní na kůru, aby se to stihlo. Těmi zápisy se mohu prokázat.

Po některých řečnických perlách jsme však na tom byli tak, že hráč na lesní roh neudržel dech a vyráběl pauzy, nad varhanami plula rozchechtaná tvář operního dirigenta, a níže podepsaný zpěvák se štípal na jistém citlivém místě, aby vůbec byl schopen nasadit tón. Tím chci dokumentovat, že všechny výroky jsou autentické.

Čtěte a zkuste si představit místo a atmosféru, za nichž byly proneseny. Buďte rádi, že se štípat nemusíte.

Ladislav Muška

VÁŽENÍ TRUCHLÍCÍ A OSTATNÍ HOSTÉ

Tvůj odchod pokazil dnešní krásné počasí…

■ ■ ■

Ano, drazí přátelé, na tomto místě klidu stojíme v pohnutí.

■ ■ ■

Tak jako noc má své ráno, tak i život má své smutné chvíle, z nichž jednu právě prožíváme.

■ ■ ■

Moc boží se neprojevuje v tom, aby se nám vedlo lépe. A tak až se budeme dívat na svět od božího trůnu, budeme chápat jeho složitosti daleko snáz.

■ ■ ■

Vážený soudruhu, život, který jsi tolik miloval, skončil. Máme účast s tvojí ztrátou.

■ ■ ■

Čas se neohlíží, aby nám způsobil neocenitelnou ztrátu.

■ ■ ■

Zákon zániku se právě naplnil a my provázíme našeho soudruha tam, kam už není návratu.

■ ■ ■

Jeho život byl neobyčejný, to však neznamená, že nebyl prostý a bohatý.

■ ■ ■

Byl samotář, ale ve společnosti byl oblíben.

■ ■ ■

Byl oblíben pro své krásné vlastnosti, kterých bylo poskrovnu.

■ ■ ■

Před námi leží soudruh, který skonal svůj život v nízkém věku.

■ ■ ■

Náš soudruh zemřel, když dožil svůj život.

■ ■ ■

Až neuneseme dále štafetu života, předáme ji dalším tvým jménem.

■ ■ ■

Byl to soudruh, který znal sám sebe, a osud jej odvolal z kruhu své milované rodiny.

■ ■ ■

Jsou to smutné chvíle, když osud vytrhne z kruhu svých přátel dobrého člověka.

■ ■ ■

Složil zbraň teprve tehdy, když mu ji smrt vyrazila z rukou.

■ ■ ■

Byl to takový soudruh v letech dospívání.

■ ■ ■

Tady založil svůj domov, aby zabezpečil život svých milých – manželky, která záhy zemřela.

■ ■ ■

Narodil se v Německé demokratické republice a do našeho krásného Severočeského kraje se přestěhoval již za Rakouska.

■ ■ ■

Tvoji odbojovou činnost dovedl ocenit i nepřítel – a tak ses ocitl v Terezíně.

■ ■ ■

Krátce po svém narození zemřel mu otec. Vychovala ho maminka s dědou – a tak záhy poznal, co je to tvrdý chlebíček.

■ ■ ■

U příležitosti osvobození česko-sovětskou armádou byl vyznamenán Vyznamenáním za chrabrost s ratolestmi.

■ ■ ■

Jeho pokrokový názor se živil nenávistí ke kapitalistické společnosti.

■ ■ ■

Pocházel z rodiny tří dětí.

■ ■ ■

On pracoval vždy tam, kam jej strana pověřila.

■ ■ ■

Jenom okupace jej odloučila od svého rodiště.

■ ■ ■

Přestože odešel předčasně do důchodu, loučíme se s tebou všichni blížící nečekaně.

■ ■ ■

Pracoval v různých funkcích, až ho znemožnila choroba.

■ ■ ■

Pokud mu to zdraví dovolovalo, pracoval před odchodem na zasloužený odpočinek manuelně jako hlídač v různých funkcích.

■ ■ ■

Byl také předsedou národního výboru a vykonával i prospěšné funkce.

■ ■ ■

Uznával fakta, ale měl cit pro hranice možného.

■ ■ ■

Prostřednictvím švagra se seznámil se svou manželkou.

■ ■ ■

Oceňujeme, drahý soudruhu, tvé skromné postoje, které jsi vynakládal při budování naší socialistické společnosti.

■ ■ ■

Vykonával svou práci se znalostí dlouhých devíti let.

■ ■ ■

S manželkou si radostně svěřovali důvěrná tajemství.

■ ■ ■

Byl hodným švagrem, bratrovi pomáhal v rodině, jak jen mohl.

■ ■ ■

Ztrácíte v něm nejen otce, ale i tátu.

■ ■ ■

Rozdal hodně lásky – nejen v rodině, ale i v celé naší obci.

■ ■ ■

Osud mu popřál vychovat děti, které měl s jeho manželkou.

■ ■ ■

Jeho domek, to byla taková oáza, která byla narušena navzdory dobré vůli nemocí.

■ ■ ■

Věděli jsme sice o jeho těžké nemoci, a tak nás zpráva o jeho úmrtí tím víc překvapila.

■ ■ ■

Bylo mu dáno do vínku pevně nerozlomené zdraví.

■ ■ ■

Po pětatřiceti letech nepřetržité práce v našem podniku, kterou ze zdravotních důvodů přerušil, pracoval obětavě v našem podniku.

■ ■ ■

Vzpomínáme na tu jeho práci: pečlivě upravené hnojiště, kompost…

■ ■ ■

Loučím se s tebou i jménem drobného hospodářského zvířectva…

■ ■ ■

Měl šest dětí – naživu zanechal jenom tři.

■ ■ ■

Podlehl v nerovnoměrném boji.

■ ■ ■

Jménem podniku se zde musím rozloučit s jeho spolupracovníkem.

Koniec ukážky

Table of Contents

VÁŽENÍ TRUCHLÍCÍ A OSTATNÍ HOSTÉ

Vážení ostatní hosté!

Vážení truchlící a ostatní hosté