TANTRA VE MĚSTĚ

Posvátný sex pro jedenadvacáté století

BARBARA CARRELLAS

Předmluva:

Annie Sprinkle, Ph.D.

Ukážka z elektronickej knihy

Synergie

Tantra ve městě

Barbara Carrellas

Z anglického originálu Urban Tantra přeložila Kristýna Kučerová

Odpovědný redaktor tištěné knihy Robert Kubánek

Návrh obálky Ondřej Klouček

Grafická úprava a sazba tištěné knihy Art D, www.art-d.com

Elektronické formáty připravil KOSMAS, www.kosmas.cz

Vydalo nakladatelství Synergie Publishing SE

www.synergiepublishing.com

Elektronické vydání první

Copyright © 2007 by Barbara Carrellas

Illustrations copyright © 2007 by Colleen Coover

Translation Copyright © 2014 Synergie Publishing SE

This translation published by arrangement with Celestial Arts, an imprint of the Crown Publishing Group, a division of Random House LLC

Báseň na následující stránce je parafrází Guillauma Appolinaira

Citát na str. 18 pochází z knihy The Book of Secrets od Osha. Copyright © 1974 Osho International Foundation, Švýcarsko. www.osho.com. Všechna práva vyhrazena. Přetištěno se svolením.

ISBN 978-80-7370-331-8 (tištěná kniha)

ISBN 978-80-7370-387-5 (elektronická kniha)

Přistup k okraji, řekla.

Ne, spadnu.

Přistup k okraji.

Ne, je to vysoko.

Přistup k okraji.

Přistoupila jsem.

Ona do mě strčila

a já letěla.

Tuto knihu věnuji

Louise L. Hay

a

Patricii M. Neilson

Poděkování

NÁPAD NAPSAT TUTO KNIHU se zrodil před několika lety při horkých a divokých seminářích o sexu a spiritualitě v Austrálii. Přenést Tantru ve městě na stránky knihy se podařilo díky lásce a podpoře mnoha lidí.

Své partnerce v lásce, umění i životě, Kate Bornsteinové: Děkuji ti za neochvějnou víru ve mně i význam této knihy. Děkuji ti za inspiraci a podporu, s nimiž jsem dalece překročila původní nápad. Děkuji ti, že jsi všechny kapitoly této knihy několikrát četla. Děkuji ti, že mě miluješ.

Chesteru Mainardovi: Děkuji ti, žes mě naučil mluvit o těle a potěšení. Jsi nejlepší učitel, jakého znám, a učit společně s tebou patří k nejúžasnějším zážitkům mého života. V Tantře ve městě jsem se pokusila zachytit ducha tvého učení. Vždycky tě budu milovat.

Louise L. Hayové: Děkuji ti za bezpodmínečnou lásku i za to, že se ti pořád ještě líbí moje úchylky. Vždycky jsi tu pro mě byla, když jsem se potřebovala pořádně vybrečet, vysmát nebo vykecat. A především ti děkuji za obrovskou podporu při dokončování této knihy.

Děkuji své duchovní sestře Annie Sprinkle, která mě držela za ruku, když jsem se nořila do hlubin sexu a od té chvíle zůstává mou drahou přítelkyní. Můj dík patří i dalším ženám z Club 90: Veronice Hartové, Glorii Leonardové, Candidě Royalle a Veronice Vere, které mě podporovaly na každém kroku mé cesty. Obzvlášť bych chtěla poděkovat Lidně Montanové, která mi už tolik let poskytuje duchovní vedení a umělecké i životní poradenství.

Velmi mnoho jsem se naučila od svých přátel i kolegů, k nimž patří: Lily Buranaová, Kutira Decosterdová, Betty Dodsonová, Raelyn Gallina, Lynda Gayleová, Jwala, Robert Lawrence, Christiane Northrupová, Carol Queenová, Pat Sinatrová a zejména Joseph Kramer. Jsem nesmírně vděčná za to, co jste mě naučili. Díky, že jste mi dovoli zapracovat střípky vaší geniality do této knihy.

Je mnohem snazší prozkoumávat oblast sexu v zemi založené trestanci než v zemi založené puritány. Můj nejhlubší dík patří koordinátorce australských seminářů a nejlepší přítelkyni Hayley Caspersové. Děkuji i svým odvážným a moudrým regionálním školitelkám Margie Fischerové, Sue Marleyové, Kirien Withersové, Di Alexanderové, Alce a Joanne Bakerové. Úspěch mých seminářů nemalou měrou zajistila fyzická, emocionální i psychická podpora Catherine Carterové, Steva Cairnduffa, Heather Croallové, Cyndi Darnellové, Lianny Gailandové, Diany Haighové. Laury -Doe Harrisové, Debry Kaplanové, Petera Masterse, Jenny Navarové, Alison Partridgeové, Justine Watsonové a norrie m y welby.

Děkuji své literární agentce Malaze Baldiové za její zanícení a víru v tuto knihu. S její pomocí se z ní stalo vše, co jsem si představovala, a ještě víc.

Pevné objetí nadšené extáze pro Colleen Cooverovou, která pro Tantru ve městě nakreslila dokonalé ilustrace.

Obrovský dík patří Celestial Arts, kde jsem si léčila rány z předchozí příšerné zkušenosti s vydáním knihy. Chovali se ke mně s úctou, nadšením a láskou. Především děkuji redaktorce Brie Mazurekové. Brie, jsi hvězda. Děkuji rovněž Marku Rhysbergerovi a Felice Newmanové za redakční pomoc na první verzi rukopisu.

Nikde nenajdete takové lidi jako v showbyznysu. Je to pravda! Můj dík patří:

Jamesi M. Nederlanderovi, Herschelu Waxmanovi Jimu Boeseovi z Nederlander Organization a souboru i personálu Brooks Atkinson Theatre. Nejen že tolerovali mou častou spisovatelskou úzkost, ale podporovali mě svou dobrou náladou. Především děkuji Marilyn S. Millerové, která za mě vzala spoustu představení, abych mohla psát. Bravo – vám všem!

Můj velký vděk patří Tristaně Taorminové za nekonečnou podporu i pomoc při přípravě Temné Odysseje, pololetního sexuálně spirituálního retreatu, kde se mi dostalo inspirace od mnoha erotických průkopníků. Děkuji zejména Antonovi, Susan Bennerové, Blairovi, Siru C, Coltenu Tognazzinimu, femcar, Bridgett Harringtonové, Kate a Davidovi, Lolitě, Majorovi a štěněti za jejich moudrost a přátelství. Zvláštní dík náleží tantrickým autorům a učitelům Marku Michaelovi a Patricii Johnsonové za jejich inspiraci a kamarádství.

Jsem velmi vděčná Mary Wallachové a Rodovi DeJongovi, kteří během mého psaní pečovali o mé emocionální i fyzické tělo, a Oshovi, který i nadále pečuje o mou duši. Děkuji i rodině a přátelům: Mattu Anisworthovi, Lynn Birksové a Judith Witové, Frances, Gizmovi, Goose, Chele Grahamovi, P. Kitty, Saře Miriam, Mollyanně, Patricii C. Leeové, Patricii Neilsonové, Danielu Peraltovi, Beverly Pettyové, Kaylynn Raschkeové, Alexis Hurkmanové a Ronu Tillinghastovi, který mi dal příležitost se schovat, křičet, představovat si, vztekat se, výt a smát se celou dobu, co jsem psala tuto knihu.

A nakonec vy všichni, kdo jste se zúčastnili mých seminářů nebo přijeli na play párty, rituál či erotický retreat a zahrnuli mě svou upřímností, vášní, moudrostí, odvahou a kreativitou – děkuji vám. Inspirovali jste mě a díky vám jsem nesešla ze své cesty. Tato kniha je nejen pro vás, ale svým způsobem jste i jejími spoluautory.

Předmluva

Annie Sprinkle, Ph.D.

BARBARA CARRELLAS MĚ požádala o předmluvu ke své knize. Prý proto, že „jsme touto cestou dlouho kráčely společně“. Je to pravda. Ruku v ruce (i s rukou docela někde jinde) jsme najezdily a nalétaly tisíce kilometrů a hledaly Svatý grál, který se následně vtělil do Tantry ve městě. Naslouchaly jsme svým múzám a využívaly sexualitu jako průvodce na cestě k moudrosti a osvícení.

Naše dobrodružství začalo v New Yorku v polovině osmdesátých let; dávno předtím, než vznikl Sex ve městě, než Disney převzal rozkošně přisprostlé Times Square, než se v každém větším městě začaly konat semináře tantry. Barbara tehdy byla mírná a slušná manažerka divadla na Broadwayi, já zase nesnesitelně stydlivá a nejistá puberťačka se strachem z mužů i sexu, která se posléze proměnila v hrdou prostitutku a průkopnickou pornohvězdu Annie Sprinkle.

Poznaly jsme se ve velké podpůrné skupině, která si říkala Newyorský léčebný kruh. Bylo to v době, kdy se AIDS vymkl kontrole a „sex = smrt“. Barbara, tenkrát zotavující se katolička, byla v otázkách náboženství nesmírně přecitlivělá. Mě vychovali jako unitariánku/ateistku a na rozdíl od ní jsem bojovala s tím, že mě najednou přepadl zájem o Boha/Bohyni a spiritualitu. Na velmi obohacující spirituální cestu nás svedla teprve úmrtí našich blízkých přátel, milenců a milenek.

S Barbarou jsme do toho praštily hned. Měly jsme krátký sexuální vztah, který se rychle proměnil v hluboké přátelství. Barbara byla tehdy sexuálně zkušenější a k sexu se stavěla pozitivněji než většina ostatních. Učila mě pátrat po bodu G (díky, Barb). Zároveň však byla v některých věcech nezkušená. Tehdy jsem věřila, že si v „sex komunitě“ jen smočí prstíček a zase se vrátí na svou přímočarou cestu.

Jenomže ona se do toho pustila s vervou. Začala o sexualitě studovat všechno, co se dalo. Zkušenosti získávala díky vlastním excesům. Společně jsme absolvovaly ulítlé orgie, navštěvovaly kluby BDSM, chodily na peep show na Times Square, na večírky transsexuálů a hermafroditů a zkusily si to se spoustou lidí. Barbara se objevila v novátorských uměleckých filmech o sexu – dva z nich jsem dokonce režírovala – a v několika dílech pořadu stanice HBO Real Sex. Zvládala všechno na úrovni a s obrovskou dávkou poctivosti.

A pak jsme se dohodly, že začneme navštěvovat kurzy tantry. Učitelů bylo tenkrát pomálu, ale tantra si nás přitáhla. Zdálo se nám, že obsahuje všechno: sexualitu, vášeň, BDSM, fetiš, piercing, posvátné prostitutky, fisting… další si doplňte sami. Jenomže většina seminářů nám připadala přihlouplá a ujetá. New age tantra pro bílé a striktně heterosexuální páry středního věku nám vůbec nesedla. Začaly jsme mít problémy, protože jsme na kurzu vždycky byly jediné dvě kousavé a ztřeštěné lesby. Soudili nás podle toho, co nás zajímalo, a tvrdili: „To není tantra.“

Záměr tantry a techniky, které jsme se naučily, s námi přesto rezonovaly. S extatickým dýcháním nás potkalo několik absolutně úchvatných zážitků – energetický orgasmus, který byl jako průplach všech čaker, šamanská cesta a náboženské vytržení v jednom. Zvládnutí těchto relativně jednoduchých starodávných technik změnilo náš náhled na sex i jeho prožívání a navždy nám proměnilo život.

Ze svých prožitků jsme byly tak nadšené, že jsme je přirozeně chtěly předávat přátelům i ostatním lidem. Vydaly jsme se na cestu a začaly společně organizovat semináře o sexualitě. Tím, že jsme učily ostatní, jsme se obě posouvaly dál. Naše semináře nazvané „Posvátný sex“, „Užij si dechový a energetický orgasmus“, „Erotická masáž“ a „Děvky a bohyně“ byly ve svém duchu zcela tantrické, ale od tradičních kurzů tantry se velmi lišily. Ano, zpívaly se mantry, pracovalo se s energií a meditovalo se, ale také se používaly prvky BDSM a genderových her, korzety, fetiše, archetypy kurvy i čarodějnice atd. Účastníci našich seminářů se nám posléze upřímně a často velmi dojemně svěřovali, jak se díky novým poznatkům osvobodili a změnili si život k lepšímu. Řada z nich nám bezděčně předávala nové důležité informace či zkušenosti a prohloubila naše vlastní zkoumání sebe sama.

Tantra se pro nás stala prostředkem objevování sexuality a naplňování spirituálních potřeb. Zároveň nám pomohla se vyrovnat se smrtí a nemocí, které řádily kolem nás. Barbara i já jsme měly pocit, že sex navracíme ze zaneřáděné, sexuálně dysfunkční, odsuzující a nevědomé kultury tam, kam doopravdy patří. Stala se z toho naše služba veřejnosti, práce ve jménu lásky, životní poslání – pomocí sexuality jsme vytvářely léčivé, transcendentální a obohacující prožitky.

Po mnoha letech studia, práce a společného cestování se naše cesty rozešly. Já jsem se přestěhovala z Manhattanu do Kalifornie. Obě jsme začaly vést vlastní kurzy. Barbara vyučovala v Austrálii, často s nesmírně nadaným a osvíceným učitelem Chesterem Mainardem. Později s Kate Bornsteinovou, vizionářskou spisovatelkou, umělkyní, aktivistkou a „transgenderovým psancem“. S Kate se Barbara dozvěděla mnohem víc o tom, co to znamená „nezapadat“ – být skutečně queer a mít „jiné“ pohlaví. Na svých seminářích oslovovaly nové, ještě rozmanitější publikum, které hledalo transformativní zážitky odpovídající osobnosti každého jedince a jeho životnímu stylu.

Barbara dál objevovala a vytvářela nové věci, shromažďovala střípky, z nichž se posléze vyvinulo její vlastní jedinečné dílo: nová, svěží, inkluzivní, chytrá, moderní a velmi zábavná verze tantry. Jsem nadšená, že díky této knize mají nyní lidé po celém světě možnost poznat Barbařinu moudrost a vtip. Tantra ve městě mi dává naději, že spokojenější, extatičtější, osvícenější a inkluzivnější sex si najde v dnešním světě své místo.

Milí souputníci, právě jste vykročili na cestu – a vězte, že jste vítáni. Nezáleží na tom, zda jste (vy a vaši partneři a partnerky) zkušení nebo nezkušení, mladí nebo staří, odlišní svými těly i schopnostmi, propíchaní piercingem nebo potetovaní, zda vás zajímají úlety nebo ne – patříte k nám. Podle Barbary jste dokonalí a sexy takoví, jací jste. S ní se naučíte úchvatné, nádherné nové věci, které dodají vašemu životu rozkoš a smysl.

Na závěr bych vám chtěla věnovat svou mantru pro Tantru ve městě:

Óm šánti dám ti

Ha haré darem

Předek i zadek

Tak jo jo jooooo.

Ham karí čili

Va va vum vum

Džaja moje šťáva

Ať ti dnes chutná

Óm ma ma Óch ma ma

Šuk šuk nirvána

Mňam mňam mňam.

Óm. Vítej doma. Óm.

Předehra

Chrám posvátného pánevního tance aneb nalezení extáze

V SRPNU BÝVÁ v New Yorku horko jako v prádelním hrnci. Do nehybného vlhkého vzduchu se z vchodů do podzemky valí pára a v rozpačitém objetí sevře každého, kdo nemá šanci uniknout na snobské pláže Long Islandu a pobřeží Jersey.

Newyorská finanční čtvrť je v srpnovém vedru ještě klaustrofobičtější než zbytek města. Do úzkých uliček se přes vysoké mrakodrapy nedostane sebemenší závan chladného vzduchu. V roce 1992, dlouho předtím, než jsme si uměli představit, že se tomuhle místu bude říkat Ground Zero, mladí machři přes finance v oblecích a kravatách, kteří ovšem ještě nebyli tak úspěšní, aby mohli úděsné dny trávit v chladnějším podnebí, přebíhali z jedné klimatizované budovy do druhé. Stačilo se na tyto upjaté bytosti v parných ulicích centra jen podívat a už jsem lapala po dechu. Finanční čtvrť nepatřila k místům, která by mě okouzlila; jednoduše jsem šla tam, kde byly prachy. Zabalila jsem si nejlepší černou krajkovou podprsenku, drahý podvazkový pás, tanga a černé punčochy. Ty sice tak drahé nejsou, ale při tanci na klíně jich za jednu šichtu odděláte hned několik párů. S tímhle tancem jsem zatím měla jen jedinou zkušenost, ale učila jsem se rychle. Za prvé: nos punčochy, bankovky v nich drží lépe než v podvazcích. Můžeš se pak plně věnovat zákazníkovi, na jehož klíně dovádíš, což následně vede k delšímu tanci a lepšímu výdělku. Navíc v punčochách vypadají nohy delší a přitažlivější. Za druhé: vyber si roli, která ti padne, a drž se jí. V tomto klubu jsem Alexandra, typ call girl z lepší společnosti. Elegantní a kultivovaná blondýna je v těchhle temných ošuntělých místech raritou. Všichni si vytváříme role na základě sexuálních stereotypů. Jihoameričanka, se kterou jsem pracovala, se zase stylizovala do sexbomby, jako je Charo. Černošky dávají přednost Horečce sobotní noci. Těch pár bělošek, které v klubu Harmony pracují, si zase potrpí na sportovní, atletický vzhled. Alexandra je tady zvláštností, což je v tomhle oboru vždycky výhoda. Vypadá jako Grace Kellyová a prostitutka v jednom, a to se velké části klientely líbí.

V Harmony Burlesque pracuju, protože potřebuju peníze – rychle. Moje australská přítelkyně se stará o nemocnou maminku a pozvala mě, abych za ní na několik týdnů přijela. Dokonce mi poslala letenku. Jenomže momentálně nemám prachy, takže bych si tam nekoupila ani bochník chleba. A když jsem tuhle kratochvíli provozovala naposled, docela se mi líbila. Majitelka, jmenuje se Dominique, je žena, kterou nesmírně obdivuju. Je tvrdá a chytrá. Než nastoupíte, musíte souhlasit s dlouhým seznamem pravidel (vcelku rozumně je na prvním místě zákaz drog a prostituce, neboť obojí je v New Yorku nelegální). Na oplátku však získáte obrovský prostor pro vlastní svobodnou tvořivost. A můžete si sem chodit, jak chcete.

Samotnou mě překvapilo, že mě tahle práce tak baví. Možná je to tím, že mi dává pocit rovnováhy. Sexuální práce, kterou obvykle dělám, v sobě nese pečující a léčivou kvalitu – velmi jin. Tohle místo je špinavá a laciná díra – jang. A roli Alexandry si vážně užívám. Je to archetypální opak Amary, mojí citlivé bohyně new age. A líbí se mi ten pohyb; kéž bych si stejnou zábavu užila i v posilovně. Moc ráda si povídám v šatně s ostatními ženami a představuju si, že jsme se ocitly v moderním chrámu posvátné prostituce. Většina klientů se mi zamlouvá a ti, kteří mi nevoní, jsou víceméně snesitelní nebo se dají snadno ignorovat. Okolo je pořád dost žen, aby se jedna mohla vypařit, když jí z některého chlapa naskakuje husí kůže.

Na dnešek se těším. Vchod do Harmony je diskrétní, označuje ho jen malý nápis nade dveřmi. Vstoupím a protáhnu se turniketem, jímž musí projít každý platící zákazník. Očekávám závan studeného klimatizovaného vzduchu. Jenže uvnitř je skoro stejné horko jako venku.

„Co se děje?“ ptám se barmana.

„Klimatizace zdechla,“ odpovídá s dokonalým brooklynským přízvukem.

Vedro mě dostalo. Zachovat si dokonalý make-up a účes à la Grace Kellyová je v osmatřiceti stupních s devadesátiprocentní vlhkostí vzduchu tvrdý oříšek. Tím spíš, když tancujete na klíně chlapovi, který se potí ještě víc než vy. Díky bohyni je tu tma. Asi po čtyřech hodinách se vzdávám veškeré naděje. Odcházím do šatny, smývám make-up až na nepatrné zbytky řasenky a rtěnky. Mokré vlasy si stahuju dozadu. Vlhkým papírovým ručníkem si otřu pot z těla a zpátky na scénu.

Kovboje spatřím dřív, než projde turniketem u vchodu. Stojí venku a ve srovnání s propocenými košilemi a obchodními kufříky vypadá jako svěží vánek z Montany. Kovboj je pěkný. Opravdický. Má na sobě vybledlé džíny, odřené špičaté westernové boty, světlou kostkovanou košili a samozřejmě notně obnošený klobouk. Připomíná mi starší a ošlehanější verzi Jona Voighta z Půlnočního kovboje. Zajímá mě. Vejdu. Všímá si mě skoro hned.

„Ahoj,“ zdravím ho.

„Ahoj.“

„Chceš zatancovat?“

Najdeme si židli. On se posadí. Já si mu sedám na klín. No, vlastně nesedám; polovinu váhy drží nohy. Když si totiž na klienta sednete, nemůžete se hýbat. (A navíc se ke slovu hlásí ego – nechci, aby si myslel, že jsem tak těžká.)

Začínám stejně jako vždycky. Zhluboka se nadechnu a zadívám se mu do očí, především do levého. Tuhle techniku jsem se naučila v tantře. Oko, které není u člověka dominantní (pravé, když je levák), se pokládá za okno do duše. Nemusíte se bát, že byste mu tam nakoukli bez dovolení, anebo sami nechtěně ukázali svoje vlastní nitro. Brána zůstane zavřená, pokud ji doopravdy nechcete otevřít. Většina lidí navíc pohled z očí do očí moc dlouho nevydrží. Je to příliš intimní. Já to dělám z několika důvodů. Za prvé, lépe se soustředím. (Jako tanečnice a umělkyně vždycky podáte lepší výkon, pokud se soustředíte.) Za druhé, upřený pohled do očí ve mně vzbuzuje soucit, i když ho ten druhý neopětuje nebo trvá jen pár vteřin. Dívám-li se muži do očí, vidím v něm víc než jen stroj na peníze. Vidím jeho zranitelnost, hlad, lidskost. A tanec se tak může stát léčením, alespoň pro mě.

Připadá mi, že kovboj má s tancem na klíně zkušenosti, ale i tak je trošku nesmělý. Není váhavý, pouze nedává na odiv předstíranou kuráž, kterou znám od ostatních zákazníků z Wall Street. Usmívám se. On taky. Dívám se mu do očí. Neuhýbá. Striptérka na scéně za mnou tančí na melodii rhytm and blues, kterou mám moc ráda, a mé boky se začínají vlnit do rytmu. Přidávám dech. Kovboj se na mě pořád dívá. Písnička se chýlí ke konci a my si stále hledíme do očí. To je skvělé! Většinou se to nestává. Prosím, prosím, ať to trvá ještě další písničku, žadoním v duchu. Jedna skladba končí, druhá začíná a já si uvědomuji, že tanec bude opravdu pokračovat. Ale kde jsou prachy, sakra? Už by mi měl něco dát. Do háje, já si o ně snad budu muset říct. Chystám se otevřít pusu a vtom ucítím mezi punčochou a stehnem nezaměnitelný dotek bankovky. Nemám tušení, kde se tam vzala. Vůbec jsem si nevšimla, že by ji vytahoval. Díky bohyni. Tak jdeme na to. Následující písnička je rock’n’roll, tvrdá skladba od Springsteena. Vlna, kterou jsme vytvořili jako pár, se proměňuje v tsunami. Stále se na mě dívá a dýchá se mnou. Jako bychom se ocitli v průhledné vejčité skořápce, kde se veškerá energie vrací zpátky k nám. Nespouštíme oči jeden z druhého.

A pak přicházejí halucinace. Rysy jeho tváře se začínají měnit. Připadám si jako ve sci-fi filmu: osoba přede mnou se neustále proměňuje. Podle toho, jak se na mě dívá, je jasné, že podobné halucinace má i on. Já to zažila mnohokrát při tantrických rituálech, ale překvapuje mě, že kovboje to očividně neděsí. Líbí se mu to. Houpe se společně se mnou dopředu a dozadu tak náruživě, až mám strach, že pod námi praskne židle. Už dávno jsem si přestala dělat starosti s váhou. Jsme propletení jako jeden upocený drak se čtyřma rukama – a ten drak umí létat. Jsme v klubu, a přitom v něm nejsme. Slyšíme zvuky a vidíme hvězdy z jiných dimenzí. Každý atom našich bytostí vibruje rozkoší. Jsme součástí všeho, co dokážeme vnímat, a zároveň jsme v samotném středu. Víme jeden o druhém všechno, známe se odjakživa. A ta chvíle trvá a trvá…

To přece není možné – ne tady, na tomhle místě – ale ono se to děje. V laciném klubu na klíně cizího chlapa zažívám skutečný tantrický celotělní orgasmus, jako když odlétám na Měsíc a setkávám se tam s Bohyní. Jakmile mi ta myšlenka proletí hlavou, nechávám ji odplout. Ze zkušenosti vím, že pokud může něco výlet na kouzelném koberci spolehlivě ukončit, je to kritická mysl. Zhluboka se nadechuji a zadívám se mu upřeně do očí. Pojítkem se zemí jsou pro nás peníze. Na konci každé skladby si složená bankovka nachází cestu pod lem punčochy. Na naše nadšení to nemá vliv, nepodněcuje ho to, ani nezabíjí. Je to prostě součást rituálu.

Nakonec přistáváme. Možná mu došly prachy. Anebo mně energie. Dvacet minut vysoce aerobní aktivity v téměř čtyřicetistupňovém vedru prostě spálilo veškerou naši erotickou energii. Při další písničce zůstáváme sedět tváří k sobě. Potichu. Mírně se pohupujeme. Usmíváme se. Naše oči hovoří jasně o tom, co se právě stalo. Muzika pořád ječí. My nemluvíme. Chce mi ještě zaplatit, ale já mu bankovku vsunu zpátky do ruky. Vstávám. On taky. Chci ho obejmout, jenomže mi to nepřipadá vhodné. Pravou ruku mu pokládám na srdce a jemně stisknu. On mi ji zakryje levou dlaní a také stiskne. Maličko skláním hlavu a ustupuji. On pomalu odchází k východu, projde turniketem a loudá se pryč, do propadliště dějin městské tantry.

V srpnu jsem se ve městě většinou nezdržovala. Pobývala jsem obvykle v lese na seminářích, kterých jsem se buď účastnila, anebo je sama vedla. Miluju dlouhé, teplé dny letních kurzů plné zábavy a údivu, které dokážete opravdu ocenit teprve po mnoha letech toužení po obyčejných radostech letního tábora. Mé kurzy byly vlastně letním táborem pro dospělé, kteří se jen tak mimochodem nechali uchvátit sexem, spiritualitou a léčením. Pořádali jsme semináře na všechna možná témata new age: tantra, taoismus, šamanismus, erotická masáž, práce s dechem, satori dýchání (rebirthing), bylinky, reiki, zpívání manter, tanec, channeling, jasnozřivost (ve vizuální, pocitové i sluchové oblasti). Nevím, jestli jsme byli opravdu new age, ale každopádně jsme nebyli padavky. Byli jsme válečníci. Neexistovalo nic, na co bychom se nebyli ochotni podívat, prodýchat to, vyzpívat, zpracovat nebo rozmasírovat. Zabývali jsme se pocitem hanby, smutkem, hranicemi, zraněním i radostí. Odpouštěli jsme, přijímali, objímali se, dosahovali orgasmů, milovali.

Žili jsme naplno. Byli jsme vděční, že žijeme.

Roky s AIDS si na nás vybraly svou daň. Byli jsme gayové, lesby, homosexuálové i heterosexuálové, bisexuálové, bytosti se dvěma duchy. (Tenkrát ještě ne transsexuálové, to přišlo o pět nebo deset let později.) Byli jsme prostitutky, umělci, učitelé, maséři, ošetřovatelky, spisovatelé, účetní, marketingoví ředitelé, viceprezidenti korporací, astronomové a herpetologové. Někteří z nás byli sexuálně zneužívaní, jiní ne. Mnozí byli pokřtění nebo praktikující katolíci. Většina z nás měla být už dávno mrtvá. Některé to brzy čekalo. To, co jsme sdíleli, byla touha vydobýt si z židovsko-křesťanské hromady šrotu své spirituální a sexuální já. Všechen ten balast na nás naházeli ve chvíli, kdy se novým heslem života ve městě stalo „sex = smrt“. Mnozí z nás přišli při epidemii AIDS o desítky, možná stovky přátel a spolupracovníků. A lidé stále umírali.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titul

Tiráž

Věnování

Poděkování

Předmluva Annie Sprinkle, Ph.D.

Předehra

Úvod

První část

1. kapitola

2. kapitola

3. kapitola

4. kapitola

5. kapitola

6. kapitola

Druhá část

7. kapitola

8. kapitola

9. kapitola

10. kapitola

Třetí část

11. kapitola

12. kapitola

13. kapitola

14. kapitola

15. kapitola

16. kapitola

17. kapitola

18. kapitola

Čtvrtá část

19. kapitola

20. kapitola

21. kapitola

Pátá část

22. kapitola