Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

doc. Ing. Daniela Tesařová, Ph.D.

Ing. Josef Hlavatý

Ing. Petr Čech, Ph.D.

Povrchová úprava dřeva

lakování, moření, lazurování a lepení

Ukážka z elektronickej knihy

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 5554. publikaci

Odborná korektura Monika Brunettová

Odpovědná redaktorka Hana Hozová

Sazba Martina Mojzesová

Fotografie v textu z archivu autorů, firem: Spojené kartáčovny, a. s. (SPOKAR),

Frit, s. r. o., Barvy a laky Teluria, s. r. o., Acolor, s. r. o.

Ilustrace z archivu autorů

Počet stran 136

První vydání, Praha 2014

Vytiskla Tiskárna PROTISK, s. r. o.

Vydání knihy podpořila firma Xella, s. r. o.

© Grada Publishing, a.s., 2014

Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2014

Cover Photo © fotobanka Allphoto.cz

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-247-4715-6

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Jan Löffelmann.

ISBN 978-80-247-9282-8 (ve formátu PDF)

ISBN 978-80-247-9283-5 (ve formátu EPUB)

Úvodem

Jedním z nejvyhledávanějších a nejúžasnějších materiálů je dřevo. Jeho všestrannost, vysokou užitkovost a zároveň krásu a přívětivost oceňujeme každý den na mnoha výrobcích.

I přes neustálý a nezadržitelný pokrok a vznik nových materiálů dřevo neztrácí na významu a zdá se, že jeho obliba stále roste. K přednostem dřeva patří zejména jeho tvrdost, pružnost, tepelná vodivost, izolační schopnost, snadná opravitelnost a údržba, dlouholetá spolehlivost, všestranná použitelnost a krása.

Od nepaměti je dřevo používáno pro nejrůznější účely a potřeby: jako stavební materiál k vybudování obydlí, ke konstrukci krovů a střech, na výrobu oken a dveří, nábytek, podlahy, obložení vnitřních stěn i fasád. Dále pak se ze dřeva staví venkovní terasy, zahradní přístřešky, garážová stání, zahradní nábytek a mnoho dalších výrobků denní potřeby.

Dřevo je produkt přírody, živoucí a teplý. To, co musíme u dřeva stále obdivovat, je jeho naprostá obnovitelnost. Budeme-li jako lidstvo dobrými hospodáři, bude dřeva vždy dostatek. Je ale třeba si uvědomit, že k tomu, aby vyrostl strom, my se mohli obdivovat jeho kráse a po jeho dožití mohli využít dřevo kmene pro náš prospěch, trvá to celá desetiletí. Dřevo je však organický materiál a jeho životnost je omezená. Z tohoto důvodu je třeba se o dřevo dobře starat, kontinuálně je ošetřovat a udržovat povrchovou úpravou.

První dojem z dřevěného nábytku, stavebnětruhlářských výrobků v exteriéru i interiéru je dán nejen tvarem a řemeslným zpracováním, ale i povrchovou úpravou výrobků.

Povrchová úprava je tedy důležitou součástí výrobků ze dřeva. Vhodně zvolená úprava nejen zvýrazňuje a dokresluje vzhled dřeva, ale významně prodlužuje životnost výrobků z tohoto přírodního materiálu. Náklady na dokončování povrchové úpravy jsou ve srovnání s hodnotou dokončovaných předmětů poměrně malé, ale její vliv na celkovou kvalitu výrobku je mnohem větší.

Povrchová úprava je charakterizována jako kabát, který výrobek prodává. Zároveň jde o jedno z nejčastěji poškozovaných míst na dřevěných výrobcích.

Kvalita povrchové úpravy představuje jeden z faktorů, který ovlivňuje vlastnosti a vzhled výrobků na bázi dřeva, zvýrazňuje a dokresluje jeho přirozenou krásu, prodlužuje životnost dřevěných výrobků, zlepšuje jeho užitné vlastnosti, případně potlačuje barevné rozdíly, někdy omezuje i emise z podkladových materiálů.

- | Obr. 1   Lazurovací povrchová úprava masivního dřeva v exteriéru

V následujících kapitolách bychom vás rádi seznámili se základními terminologickými pojmy, s druhy nátěrových hmot vhodných pro dokončování materiálů na bázi dřeva, se způsoby nanášení určenými pro dokončování materiálů na bázi dřeva, s doporučeními pro dokončování jednotlivých skupin dřevěných výrobků (zahradní a bytový nábytek, dveře, okna, obložení, ploty, patia atd.). V následujících kapitolách najdete návod na renovaci staršího nábytku a rady, jak odstranit vady vznikající při jeho dokončování nebo jak jim zabránit.

Dříve, než se pustíme do dokončování výrobků z materiálů na bázi dřeva, je třeba si uvědomit, že dřevo je v atmosférických podmínkách neustále vystaveno více nebo méně významným degradačním procesům. Zvětrávání dřeva je proces přirozeného stárnutí v povětrnostních podmínkách vlivem abiotických činitelů: vody, kyslíku, vodních roztoků agresivních látek, organických těkavých plynů, imisí, prachu, písku, atd., čímž je omezována životnost dřevěných výrobků. V následující kapitole se proto budeme zabývat vlastnostmi dřeva ve vztahu k lepení a dokončovacím pracím na dřevě a na materiálech na bázi dřeva.

1

Požadavky na povrchovou úpravu

Při volbě povrchové úpravy, tedy vhodných nátěrových hmot a způsobů jejich nanášení a následných úprav, musíme zvážit:

- ▶jedná-li se o nátěr ve venkovním, či vnitřním prostředí;

- ▶jedná-li se o nátěr dřeva jehličnatého, listnatého, nebo exotického;

- ▶jedná-li se o renovace staršího nátěru;

- ▶jedná-li se o dokončení nového dřevěného výrobku bez povrchové úpravy;

- ▶jakému zatížení bude povrch vystaven: mechanickému namáhání, slunečnímu záření, zvýšené vlhkosti apod.;

- ▶jaké budeme volit nebo jaké jsou dostupné způsoby nanášení nátěrové hmoty.

Současně musí nově zvolená povrchová úprava:

- ▶splňovat ekologické požadavky na snížení až minimalizování emisí organických těkavých látek (VOC) emitovaných při nanášení nátěrových hmot, tedy minimalizovat množství organických ředidel pro rozpouštědla;

- ▶splňovat ekologické požadavky na snížení až minimalizování emisí VOC emitovaných nábytkem a stavebnětruhlářskými výrobky v interiéru, což se projevuje tzv. pachem nábytku;

- ▶splňovat požadavky na dlouhodobé udržení užitných hodnot dokončovaných předmětů, aby mohly dlouhodobě plně vykonávat svou funkci, protože dřevo vystavené působení kyslíku, tepla, vody ve všech skupenstvích i emisí v ovzduší a světelného záření degraduje a posléze, když povrchová úprava přestává postupně plnit svoje funkce, podléhá zkáze;

- ▶splňovat požadavky na odolnost výrobků vůči působení povětrnostních podmínek za expozice v exteriéru, omezit zvětrávání výrobků ze dřeva (zešednutí a rozpadnutí výrobku);

- ▶splňovat požadavky na zlepšení fyzikálněmechanické vlastnosti povrchu – tvrdosti, odolnosti vůči vrypu, úderu a oděru;

- ▶splňovat požadavky na skluznost povrchových úprav u stavebnětruhlářských pojiv

- ▶zlepšit odolnost povrchu vůči působení chemikálií a studených kapalin,

- ▶zvýšit estetickou hodnotu dokončovaných povrchů na bázi dřeva

- ▶potlačit barevné rozdíly dřevěných podkladů.

Požadavky pro povrchovou úpravu jednotlivých skupin výrobků ze dřeva jsou specifikovány v normách platných v ČR.

- | Obr. 2   Starožitný nábytek

1.1Požadavky na povrchovou úpravu nábytku

Pro skupinu bytového nábytku platí norma ČSN 91 0102 Požadavky na fyzikálněmechanické vlastnosti povrchových úprav dřevěného nábytku, kde jsou definovány požadavky na stupeň lesku, tvrdost povrchu, odolnost proti oděru, přilnavost k podkladu, tepelnou stabilitu, světlostálost, a to vždy ve vztahu k charakteru ploch (pracovní plochy, vnější přední plochy, vnitřní viditelné plochy, plochy sedacího nábytku, ostatní pracovní plochy). Dále pak jsou vymezeny požadavky na odolnost vůči působení studených kapalin a požadavky na vzhledové vlastnosti povrchových úprav. Předepsané požadavky jsou uvedeny v tabulkách 1 a 2.

- | Tab. 1   Požadavky na povrchovou úpravu nábytkových dílců dle ČSN 910102[1]

Vlastnost

Zkušební norma

Jednotka

Funkční skupina nábytkových ploch

A

B

C

D

E

F

Lesk

ČSN 91 0273

%

vysoký lesk nad 90 %

lesk od 61 do 90 %

pololesk od 31 do 60 %

polomat od 11 do 30 %

mat od 0 do 10 %

Tvrdost nábytku

ČSN 67 3075

číslo tužky

≥ 8

≥ 8

≥ 6

≥ 6

≥ 6

≥ 5

Odolnost proti oděru max.

ČSN 91 0276

g/100 ot.

< 0,12 < 0,15

< 0,15 < 0,20

Přilnavost

Mřížkou

ČSN ISO 2409

st.

≤ 2

Odtahem

ČSN EN 3114

MPa

> 0,75

Tepelná stabilita

Suché teplo

ČSN EN 12722

st.

≥ 4

≥ 4

–

–

–

–

Vlhké teplo

ČSN EN 12721

st.

≥ 4

≥ 4

–

–

–

–

Světlostálost

ČSN EN 11341

st.

≥ stupeň 5 standardní modré stupnice a stupeň 3 standardní šedé stupnice

- | Tab. 2   Charakteristika ploch

Označení

Název skupiny

Plochy příslušející do skupiny

A

Pracovní plochy

Pracovní plochy kuchyňských souborů, pracovní plochy pracovních a manipulačních kuchyňských stolů

B

Ostatní pracovní plochy

Horní plochy stolových desek u stolů jídelních, pracovních a manipulačních s výjimkou kuchyňských, pracovní plochy kuchyňských příborníků, psacích stolků doplňkových, dětských a ostatních ploch nábytku určených k vykonávání určité pracovní činnosti (vnitřní plochy klopen barových skříněk, vnitřní plochy klopen sloužící k určité pracovní činnosti, horní plochy toaletních a nočních stolků)

C

Vnější přední plochy

Vnější plochy dveří s vertikální i horizontální osou otáčení, dveří posuvných, čel zásuvek, předních čel lehacího nábytku, vnitřní plochy zadních čel lehacího nábytku

D

Plochy sedacího nábytku

Všechny viditelné plochy sedacího nábytku

E

Ostatní vnější viditelné plochy

Vertikální vnější plochy bez omezení výšky korpusů, soklů, noh, lubů noh stolů, horizontální vnější plochy do výšky 1 700 mm včetně vnitřních ploch nik, dveří a klopen

F

Vnitřní viditelné plochy

Vnitřní plochy viditelné včetně vnitřních ploch posuvných dveří a horizontální vnitřní plochy nad výšku 1 700 mm, vnitřní plochy za skleněnými dveřmi

1.2Povrchová úprava dřevěných podlah

Norma ČSN 49 2120 Požadavky na povrchové úpravy dřevěných podlah stanoví:

- ▶odolnost povrchové úpravy vůči nárazu: při dopadu ocelové koule o průměru 45 mm z výšky 1 m nesmí být deformace menší než 1 mm;

- ▶odolnost proti trvalému zatížení: zatížení 500 N na 1 cm^2 po dobu 24 h smí podlahu zamáčknout o 1 mm, hodnotí se deset nahodile vybraných míst;

- ▶vyhodnocení hladkosti a rovnosti povrchu: obrábění nesmí zanechat stopy;

- ▶odolnost povrchové úpravy proti vodě: na ploše 5 cm^2 se vytvoří z tvárné vodovzdorné nepropustné hmoty ohrádka a naplní se vodou. Doba trvání zkoušky je 48 h. Následně se hodnotí dle příslušné normy;

- ▶skluznost: všechny podlahy bytových a pobytových místností musejí mít protiskluzovou úpravu povrchu: součinitel smykového tření nejméně 0,3 a pro veřejné prostory součinitel smykového tření nejméně 0,5;

- ▶materiály nesmějí uvolňovat pachy nad hranici přípustné koncentrace V ČSN EN 15251;

- ▶stálost stupně lesku o 2,5 % dle EN 985 zkouška B.

Pro ostatní mechanické, fyzikální a chemické vlastnosti dřevěných podlah nejsou dány přesné číselně vyjádřené požadavky. Pouze pro některé vlastnosti podlah jsou vypracované zkušební normy pro hodnocení těchto fyzikálněmechanických vlastností: pro stanovení odolnosti vůči působení chemikálií ČSN EN 13442, pro stanovení tloušťky nánosu ČSN EN ISO 2808.

- | Obr. 3   Povrchová úprava podlahy

1.2.1Požadavky na stavebnětruhlářské výrobky

Požadavky na ploty, okna, dveře, venkovní obložení, dřevěné brány a další jsou uvedeny v normě ČSN EN 927 Nátěrové hmoty – Povlakové materiály a povlakové systémy pro dřevo ve vnějším prostředí a všech jejích dalších částech.

- | Tab. 3   Kategorie stavebnětruhlářských výrobků dle konečného účelu použití

Výrobky

Rozměrově

nestabilní

Rozměrově

polostabilní

Rozměrově stálé

Povolené rozměrové změny dřeva

Rozměrové změny bez omezení

Malé rozměrové změny povoleny

Minimální změny

Typické příklady kategorií aplikace

Překrývající obložení, ploty, zahradní kůlny

Obklady na drážku a pero, dřevěné domy nebo horské boudy, zahradní nábytek

Truhlářský nábytek včetně oken a dveří

Část 1: Klasifikace a volba

Vymezuje kategorie stavebnětruhlářských výrobků dle konečného účelu použití, jak je uvedeno v tabulce 3:

Klasifikace podle vzhledu

Vrstva (tloušťka nánosu) nátěrové hmoty:

- ▶minimální: průměrná tloušťka je menší než 5 µm;

- ▶malá: průměrná tloušťka od 5 µm do 20 µm;

- ▶střední: průměrná tloušťka větší než 20 µm až do 60 µm;

- ▶velká: průměrná tloušťka větší než 60 µm.

Klasifikace podle podmínek expozice

Bere v úvahu konstrukční faktory a klimatické vlivy působící na trvanlivost dřeva a nátěru.

Sluneční záření, mráz, vlhkost, znečištěné životní prostředí, kyselé deště, emise a odpadní plyny poškozují dřevní hmotu a dochází k:

- ▶přirozenému tmavnutí dřeva;

- ▶vymývání rozštěpených ligninových složek;

- ▶dřevo šedne;

- ▶nátěry ztrácejí přídržnost k podkladu;

- ▶přijímání vlhkosti obnaženými starými dřevními vlákny.

Vliv klimatických podmínek je značný a v závislosti na intenzitě povětrnostních vlivů je na severní straně budov zatížení relativně slabé, zatímco na jihozápadní straně je zatížení povětrností vysoké.

- | Obr. 4   Zahradní nábytek – lavička u pramene Jeseníky

Součástí promyšleného nátěrového systému ve venkovním prostředí je tedy i konstrukční ochrana dřeva (tabulka 4).

- | Tab. 4   Kategorie stavebnětruhlářských výrobků dle konečného účelu použití

Klimatické

podmínky

Konstrukce

Zastřešená

Částečně zastřešená

Nezastřešená

Mírné

Mírné zatížení

Mírné zatížení

Střední zatížení

Ztížené

Mírné zatížení

Střední zatížení

Agresivní zatížení

Extrémní

Střední zatížení

Agresivní zatížení

Agresivní zatížení

Konstrukční ochrana dřeva zahrnuje všechna opatření zabraňující změnám obsahu vlhkosti vestavěného dřeva, aby bylo eliminováno nebezpečí bobtnání, praskání, napadení plísněmi a insekty. Hlavní zásady jsou:

- ▶nevytvářet vodorovné plochy, ale vždy plochy vyspádovat a zaoblovat hrany, aby srážková voda mohla volně stékat;

- ▶zamezit přímému kontaktu dřeva se zemí;

- ▶čelní řezné hrany zakrýt, aby vlhkost nevzlínala díky kapilárním schopnostem dřeva.

- | Obr. 5   Dětské dřevěné hřiště

- | Obr. 6a, b   Konstrukční ochrana dřeva

Pro stavbu by mělo být použito pouze dobře skladované, suché dřevo (nejlépe druhy odolné vůči povětrnosti) s vlhkostí nižší než 20 %.

Část 2: Soubor požadavků – Pracovní kritéria

Kritéria pro hodnocení jsou: přilnavost nátěru k podkladu, vznik puchýřů, praskání a odlupování nátěrů. A jsou interpretovány jako požadovaný standard vzhledem ke konečné kategorii použití. To znamená, že u stabilních (rozměrově stálých) dřevěných výrobků jsou kritéria mnohem přísnější než u nestabilních (rozměrově nestálých) stavebních konstrukcí (viz tabulku 5):

- | Tab. 5   Maximální hodnoty pro pracovní kritéria

Popis vady

Stabilní

Polostabilní

Nestabilní

Puchýře

0,3

0,7

1

Praskání

0,7

1,7

3

Odlupování

0,3

0,7

1,3

Přilnavost

1

1

1

Max. hodnota součtu

7

12

19

Max. rozdíl kvalifikovat se jako platná zkouška

2

3

4

EN 927-5 množství adsorbované vody

≤175 g/m2a

≤250 g/m2a

Bez limitu

a Nezávazné hodnoty, které budou revidovány/ratifikovány ve světle probíhajících prací v CEN/TC 139/WG 2.

- | Tab. 6   Další volitelné zkoušky

Popis zkoušky

Zkušební metoda

Puchýřová krabicová zkouška

BS 7956:2000

Odolnost vůči slepení v bloku

Doporučený postup pro ověření

Stohovatelnost

EN ISO 4622

Kompatibilita s plnivy pro dokončení profilovaných dílců

Doporučeno ověřit zkušebním nánosem nátěrové hmoty

Modré skvrny při používání výrobku

EN 152-1 a EN 152-2

Objem odolnosti vůči plísním

EN 927-3 a 6.2.1

Stanovení odolnosti vůči povětrnosti za působnosti kapající vody

EN 927-3:2000

Stanovení odolnosti vůči povětrnosti za působení alternativních látek

EN 927-3:2000

Postup doporučený v normě podle firmy BASF pro stanovení doby stohovatelnosti nátěrového filmu po nánosu nátěrové hmoty, doby, po které můžeme naskládat dílce po dokončení na sebe, aniž by se slepily, anebo můžeme po natření dřevěné podlahy nastěhovat nábytek.

- ▶Nanést připravenou směs nátěrové hmoty v tloušťce mokrého nátěrového filmu na skleněné desky.

- ▶Zasychání nátěrové hmoty po dobu deseti minut v teplotě 50 °C.

- ▶Deset minut chlazení nátěrového filmu v pokojové teplotě 23 °C.

- ▶Zkoušené dokončené plochy nanesené na skle položíme tváří k tváři, obrácené dokončenými plochami k sobě, zatížíme je 200 g/cm^2 po dobu 1 hodiny a při teplotě 50 °C.

- ▶Oddělíme teplé zkušební vzorky od sebe a vyhodnotíme odolnost (ano/ne).

- | Tab. 7   Optimální zkoušky pro další informace

Popis zkoušky

Zkušební metoda

Puchýřová krabicová zkouška

Výskyt a tvorba puchýřů

Odolnost vůči slepení v bloku

Stupeň poškození

Stohovatelnost

Stupeň poškození a hmotnost zátěže

Kompatibilita s plnivy pro vyhlazení povrchu

Popis dolepování a změknutí povrchu, změny barvy

Modré skvrny při používání

Popis tmavých a čistých zón

Odolnost proti plísním

Ano, nebo ne

Stanovení odolnosti vůči povětrnosti za působnosti kapající vody

Stabilní a/nebo polostabilní a/nebo nestabilní lze vyjádřit podle odkazu

Část 3: Zkouška přirozeným stárnutím – ČSN EN 9273

Velmi důležitá zkouška odolnosti povrchových úprav vůči vnějším povětrnostním vlivům, stanovení trvanlivosti nátěrového filmu a podmínek a poměrů, kdy nátěrový film mění svoje vlastnosti, aniž by ztratil svoji ochrannou funkci.

Před a po vystavení působení povětrnostním vlivům jsou stanoveny a změřeny důležitě vzhledové vlastnosti povrchových úprav, a to lesk, barva, tloušťka nátěrové vrstvy a pouze před vystavením povětrnostním vlivům hmotnost nánosu nátěrového systému.

Podmínky vystavení působení povětrnostních vlivů (expozice): doba vystavení jeden rok, druh dřeva borovice, směr vystavení na jih a směr sklonu vzorku k podložce 45°.

Část 4: Sorbce a desorbce vodní páry

- | Obr. 7, 8   Příklad klimatických podmínek měření světlostálosti povrchových úprav v přírodních klimatických podmínkách

Část 5: Hodnocení propustnosti vůči vodě

Jestliže absorpce vody zkušebními vzorky povrchovou úpravou a plničem překročí 30 g/m^2; nesplňují vzorky podmínky zkoušky.

Část 6: Expozice povlaků dřeva umělému stárnutí s použitím fluorescenčních UV lamp a vody – ČSN EN 9276

Tato část normy specifikuje metodu určení odolnosti povrchové úpravy dřeva vůči umělému stárnutí ve speciálním zkušebním přístroji vybaveném fluorescentní lampou UV, kondenzačním a vodu stříkacím zařízením.

Při hodnocení degradace nátěrů po uvedených zkouškách se hodnotí pomocí normy ČSN EN ISO 46281 a jejích částí tyto vlastnosti: křídování (ČSN EN ISO 46286), puchýřky (ČSN EN ISO 46282), odlupování (ČSN EN ISO 46285), praskání (ČSN EN ISO 46284), delaminace (ČSN EN ISO 46288) a přilnavost (ISO 2409).

- | Obr. 9   Urychlené stanovení světlostálosti v přístroji Sun Qtest

1.3Souhrn požadavků na výrobky a vestavěné prvky na bázi dřeva

- | Tab. 8   Doporučené vlastnosti povrchových úprav dřevěných podkladů

Pořadí

Název sledované vlastnosti

Zkušební postup

Předmět zkoušky

1

Odolnost proti povětrnosti

ČSN EN 927-3

ČSN EN 927-6

Zkouší se kompletní nátěrový systém nanesený na dřevo

2

Sorpce a desorpce vodní páry

ČSN EN 927-4

Zkouší se kompletní nátěrový systém nanesený na dřevo

3

Prostup vody v kapalné fázi nátěrem

ČSN EN 927-6

Zkouší se kompletní nátěrový systém nanesený na dřevo

4

Odolnost proti vysoké vlhkosti

ČSN EN ISO 6270-1

Zkouší se kompletní nátěrový systém nanesený na dřevo

5

Druh a označení obsahu účinných složek

ČSN 49 0609, ČSN EN ISO 2871-2, ČSN ISO 2271

Zkouší se výrobek (nátěrová hmota, impregnační prostředek)

6

Přilnavost / přídržnost odtrhem

ČSN EN ISO 4624

ČSN EN ISO 2409

Zkouší se kompletní nátěrový systém nanesený na dřevo

7

Zdravotní nezávadnost – emise VOC

ČSN EN ISO 11890-2, ČSN EN ISO 16000-6, ČSN EN ISO 16000-9, ČSN EN ISO 16000-11

Zkouší se kompletní nátěrový systém nanesený na dřevo

9

Protiskluznost

ČSN 74 4507, ČSN 72 5191, ČSN EN 13893

Zkouší se kompletní nátěrový systém nanesený na dřevo

11

Ověření účinnosti proti biologickým škůdcům

Zkouší se výrobek (nátěrová hmota, impregnační prostředek), povrchově nebo tlakově upravené dřevo

[1] ČSN 910102 Nábytek – Povrchová úprava dřevěného nábytku, Technické požadavky, 2005, s. 6.

2

O dřevě

Dřevo je nejen krásný kousek přírody, je to také dorůstající, obnovitelná surovina, kterou lze snadno a velmi individuálně zpracovávat. V následující kapitole uvádíme přehled nejpoužívanějších dřevin, jejích speciální vlastnosti a doporučované možnosti použití.

2.1Stavba kmene

- | Obr. 10   Stavba kmene

1 – kůra chrání strom před zraněním a vysycháním

2 – lýko transportuje živiny z koruny dolů do růstových vrstev

3 – kambium je vrstva s dělivými buňkami, kde se tvoří nová kůra směrem ven a nové dřevo směrem dovnitř

4 – běl vede vodu od kořenů ke koruně; je to lehké dřevo, neboť voda z dřevních buněk snadno vysychá

5 – jádro je pevná podpůrná část kmene; je to těžké dřevo, neboť dřevní buňky jsou naplněny tříslovinami, barvivem, pryskyřicí a voskem

6 – dřeň je měkká část s menší trvanlivostí než jádro

Kůra chrání narůstající kmen stromu. Bezprostředně pod kůrou je lýko, které odvádí látky vytvořené v listech do zdřevnatělých částí stromu, kde se ukládají. Kambium je tvořeno dělivými buňkami a zajišťuje nárůst kmene každoročně o jeden letokruh. Kůru a lýko je vhodné co nejrychleji po pokácení odstranit, neboť obsahují látky, které mohou způsobit napadení dřevokazným hmyzem. Pod kambiem nacházíme bělovou vrstvu. Tvoří ji různý počet letokruhů na obvodu dřevního válce. Její buňky vedou vodu s živinami od kořenů směrem vzhůru. U některých druhů se vyznačuje výrazně bledší barvou, u jiných nelze hranici mezi bělí a jádrem vysledovat. Běl je náchylnější k napadení dřevokazným hmyzem a houbami. Nátěry na tomto lehčím dřevě mohou mít kratší životnost. Pro některé druhy použití se běl nehodí a odstraňuje se. Jádro je nejpevnější a nejkvalitnější část stromu. Dřeň uprostřed tvoří velmi měkké buňky, je náchylná k rozpadu, smršťuje se při sušení a většinou se nepoužívá.

Dřeviny, kde bělové dřevo je snadno odlišitelné od jádrového dřeva, mohou být jak jehličnaté, tak listnaté. Z domácích dřevin jsou to například borovice, dub, modřín, douglaska.

Jádrové dřevo i běl některých stromů ale mohou mít téměř shodnou barvu. Mezi ně patří smrk, jedle, buk, lípa, hruška a další .

Některé dřeviny nevytvářejí jádrové dřevo, nebo pouze v malé míře. U příčného řezu u nich není možné rozeznat rozdíl barevný ani rozdíl ve změnách vlhkosti. Řadí se sem například javor, olše, bříza. Jejich použití (například ve venkovním prostředí) je velmi omezené.

Životnost dřeva a povrchových úprav ovlivňuje také způsob nařezání dřeva. Rozeznáváme tzv. tangenciální, radiální a příčný řez. Stromy v jarním období rostou rychleji. Letokruhy jarního období jsou širší, světlejší, mají menší hustotu a jsou měkčí.

Příčný řez

Příčný řez je kolmý k ose kmene. Na tomto řezu můžeme pozorovat letokruhy letního a zimního dřeva, dřeňové paprsky aj. Nasákavost a přijímání vlhkosti jsou největší.

Tangenciální řez

Plocha tangenciálního řezu (nazývaného též fládrový) má odrytá široká místa letního dřeva, velkou nasákavost, sklony k bobtnání, nebo naopak ke smršťování dřevní hmoty.

Radiální řez

Radiální řez dřeva je rovnoběžný s podélnou osou kmene a současně prochází středem kmene. Letokruhy na tomto řezu vytvářejí víceméně rovnoběžné pásky. Přijímaní vlhkosti je sníženo na nejmenší možnou míru a také sklon ke změnám dřeva je nejmenší.

Praktické použití výše uvedeného je patrné z tabulky 9.

- | Tab. 9   Jakostní znaky pro venkovní komponenty ze dřeva

Méně kvalitní

Průměrně

Nejvyšší kvalita

Dřevo s prasklinami a suky, bělové, porézní nebo pryskyřičné dřevo, dřevo točité v růstu

Dřevo s pevnými suky jakostní třídy 4 až 5

Jádrové dřevo jakostní třídy 1 až 3

Často vídáme použití na rozměrově nestálých dílcích, plotech, ohradách, pohledových zastíněních apod.

Omezeně tvarově stabilní dřevěné stavební díly, jako jsou balkonové konstrukce, pergoly, přístřešky pro auta, obklady na pero a drážku

Tvarově stabilní komponenty, jako jsou okna, dveře, bytový nábytek, kvalitní zahradní nábytek

Nejčastěji používanými jehličnatými dřevinami u nás jsou borovice, smrk, modřín, douglaska, ale i červený cedr. Z listnatých dřevin nacházejí uplatnění především v interiéru buk a jasan. Dále pak je pro svou velkou tvrdost ceněno dubové dřevo, které má však pro nátěry ve venkovním prostředí určitá specifika a úskalí. Nově nacházejí stále častěji uplatnění dřeva exotických stromů, jako jsou například teak, mahagony, afromosie, bangkirai, masaranduba a další.

Jehličnaté dřeviny

Jehličnany rostou velmi rychle, jsou měkčí a lehčí. Smrk, jedle, borovice a hemlock ve venkovním prostředí musejí být před nátěrem vždy chráněny impregnací proti zamodrání, houbám a plísním.

Listnaté dřeviny

Předpoklad, že tvrdé dřevo listnatých stromů je kvalitnější než měkké dřevo, musíme diferencovat dle způsobu použití. Na rozměrově stabilní díly je pro svou vysokou kvalitu a tvrdost používán dub. Mnoho tvrdých dřev (jako například buk) je však málo odolných proti povětrnostním vlivům a škůdcům. Jsou proto využívány pouze v interiéru.

Tropické dřeviny

Jádrové dřevo exotických stromů je velmi tvrdé a odolné vůči povětrnostním vlivům. Je velmi odolné proti dřevokazným houbám.

3

Dřevo jako základní materiál pro výrobu nábytku a stavebnětruhlářských výrobků

Při práci se dřevem je nutno si uvědomit, že dřevo je přírodní látka s anizotropními vlastnostmi, které výrazně ovlivňují jeho užitné vlastnosti a možnosti. Další charakteristiky, které výrazně ovlivňují vzhledové a užitné vlastnosti dřeva, lze rozdělit na makroskopické, fyzikálněmechanické a chemické. Mezi významné makroskopické vlastnosti ovlivňující texturu neboli kresbu dřeva, podle nichž lze jednotlivé druhy dřeva rozlišit, patří:

- ▶letokruhy, což je tloušťkový přírůstek dřeva za vegetační období, tedy za jeden rok; u letokruhů většiny dřev rozlišujeme světlejší jarní a tmavší letní dřevo;

- ▶dřeňové paprsky, což jsou pásy buněk jdoucí kolmo na letokruhy – při radiálním řezu vytvářejí lesklé plošky, které označujeme jako zrcátko, a při tangenciálním řezu axiálně orientované čárky;

- ▶cévy vyskytující se u dřev;

- ▶pryskyřičné kanálky;

- ▶suky, což jsou zbytky živých nebo odumřelých větví s vlastními letokruhy. Jedná se o přirozenou vadu rostoucího stromu;

- ▶barva dřeva – některá dřeva jsou po celém průřezu stejně zbarvená, jiná se vyznačují centrální částí tmavěji zbarvenou (dřeva jádrová);

- ▶lesk dřeva, který způsobují především zrcátka dřeňových paprsků na radiálním řezu (přirozeně lesklá dřeva javoru, jilmu; přirozeně matná dřeva břízy, habru a jabloně).

Mezi další vzhledové znaky lze zařadit:

- ▶pórovitost, protože dřevo je porézní materiál;

- ▶hygroskopicitu. Dřevo jako hydroskopický materiál mění svoji vlhkost v závislosti na relativní vlhkosti vzduchu prostředí. Většina vlastností dřeva je závislá na vlhkosti dřeva. Se změnou vlhkosti dřeva dochází i ke změnám rozměrovým – bobtnání a sesychání. Pokud dřevo mění svoji vlhkost v rámci intervalu 0–30 %, dochází k rozměrovým změnám, největším v tangenciálním směru, a to 6–12 %;

- ▶vlhkost dřeva, ve dřevě je totiž vždy přítomna vlhkost;

- ▶trvanlivost dřeva, tedy schopnost dřeva odolávat vnějším vlivům a současně si zachovávat své původní vlastnosti – tato charakteristika závisí na chemickém složení dřeva;

- ▶vůně, která závisí na přítomnosti vonných látek ve dřevě (éterické oleje terpeny a pryskyřice);

- ▶objemová hmotnost – podle ní se dělí dřeva na lehká (smrk, jedle, borovice, topol, olše a lípa), středně těžká (modřín, buk, dub, jasan, jilm) a těžká (akát, habr).

Koniec ukážky

Obsah

Úvodem

Požadavky na povrchovou úpravu

Požadavky na povrchovou úpravu nábytku

Povrchová úprava dřevěných podlah

Souhrn požadavků na výrobky a vestavěné prvky na bázi dřeva

O dřevě

Stavba kmene

Dřevo jako základní materiál pro výrobu nábytku a stavebnětruhlářských výrobků

Příprava povrchu dřeva před nánosem nátěrových hmot

Základní pojmy v oblasti nátěrových hmot

Složení nátěrových hmot

Tvorba a vznik nátěrového filmu

Nátěrové hmoty pro dokončování výrobků ze dřeva

Druhy nátěrových hmot podle obsahu pigmentů

Rozdělení nátěrových hmot z hlediska použitých druhů rozpouštědel a jejich vlivu na životní prostředí

Nejvhodnější nátěry pro dokončování jednotlivých druhů dřevěných výrobků

Podlahy

Nábytek určený do interiéru

Nábytek určený do exteriéru

Dveře určené do interiéru

Dveře určené do exteriéru

Okna

Dřevěné ploty a podobné výrobky v exteriéru

Nanášecí zařízení, přístroje a pomůcky

Strojní nanášení nátěrových hmot

Ruční nanášení nátěrových hmot

Historické povrchové úpravy

Fládrování

Politurování

Voskování včelím voskem

Pastování

Fermežování

Pískování

Renovace povrchových úprav

Oživování nátěru

Opalování

Čpavkování

Patinování

Ražení dřeva

Zákonitosti kvalitního nátěru

Příklady postupů při dokončování povrchové úpravy

Vady povrchových úprav vzniklé během dokončování dřevěných povrchů

Pomerančová kůže (kůra)

Trhání clony při polévání

Stříbrné póry

Bublinky při nanášení

Bublinky při vysoušení

Vznik mikropěny

Trhliny v lakové vrstvě

Nedostatečné vysoušení nebo vytvrzení

Šednutí ploch a šedé (matné) skvrny

Bělení a šedivění dokončených ploch

Vpichy (bodové neslití nátěrové hmoty)

Nerovnoměrnost barevného odstínu nebo lesku (pruhy a změny v průběhu výroby)

Nečistoty ve filmu

Kráterky

Silikonový efekt

Odtahování nátěrového filmu od hran dílců

Stékání, závoje a přetoky

Odlupování nátěru a oprýskání nátěrového filmu při úderu (nedostatečná adheze)

Vypocování

Zvrásnění

Nevýrazný kontrast (kresba) mořeného dřeva

Nerovnoměrnost promoření

Pruhování při stříkání ve stříkacích automatech a při polévání na polévacích strojích

Oprava poškozených povrchových úprav starších výrobků ze dřeva

Odstraňování starých nátěrů

Příklady dokončování povrchu výrobků ze dřeva

Odstranění vad na úpravách dokončených povrchů

Péče o nábytek

Lepení dřeva

Struktura lepeného spoje

Faktory ovlivňující kvalitu lepeného spoje

Správná volba lepidla a požadavky na lepidla

Tvorba lepidlového spoje, lepené spáry

Rozdělení lepidel

Významní zástupci lepidel používaných při výrobě stavebnětruhlářských výrobků a nábytku

Lepení materiálů ze dřeva nebo na bázi dřeva v domácnosti nebo při kutilských pracích

Lepidla do domácnosti

Postupy při opravách vad lepených spojů

Použití lepidel ve výrobě a opravě jiných nábytkových solitérů, které vznikají spojením dřevěných a jiných druhů materiálů

Závěrem

Použitá literatura

O autorech

Barevná příloha