František Alth

Siahni po šťastí,

ktoré s Prítomným si

Prvá publikovaná kniha autora

Zo samizdatového originálu

vydaného pravdepodobne v rokoch 1960 – 1990

František Alth:

Ruža oranžová

© František Alth, 2021

Copyright © vydavateľ ZAOSTRI NA RODINU, 2021

Obraz na obálke graficky upravila Mona Muza www.monamuza.sk

Vydalo ZAOSTRI NA RODINU, o. z., ako svoju 10. publikáciu.

Vydanie prvé.

Zodpovedný redaktor: Anastázia Strečková

Jazyková úprava: Adriana Reguliová

Návrh obálky a grafická úprava: Mona muza

Technický redaktor: Pavol Janoško

Technické spracovanie pre eknihu Radovan Rumanovič

www.zaostri.sk

narodinu@zaostri.sk

Všetky práva vyhradené

Žiadna časť tejto knihy nesmie byť na nijaký účel reprodukovaná elektronickými alebo mechanickými prostriedkami, vrátane fotokópií, zvukového záznamu alebo s využitím iných záznamových a reprodukčných systémov bez písomného súhlasu vydavateľa.

ISBN 978-80-89931-05-7

Vydané z úcty a vďačnosti autorovi za jeho láskavé sprevádzanie životom a odkrývanie krásy a dobroty Boha zrozumiteľnou rečou.

Venujeme tomu, kto hľadá zdroje skutočného šťastia…

Slovo autora

Pripomínam, že môj spôsob odovzdávania myšlienok je svojský. Potrebné veci sa snažím vysvetľovať jednoducho, neučene, prístupným spôsobom, ktorý môže niečo dať Božiemu ľudu. Usilujem sa o jasnosť a zrozumiteľnosť. Nepoužívam niektoré zaužívané slovné spojenia. Podobne pracujem aj so slovami, ktoré sú príliš ošúchané, a preto vyprázdnené. Tie nahrádzam inými. Niekedy to robím opisne, zoširoka. Inokedy je potrebné množstvo slov na to, aby vniesli svetlo do skutočnosti, pre ktorú sa už tak ľahko nedá nájsť jediný nový výraz, keď starý takmer nič nehovorí dnešnému človeku.

Pokúšam sa hovoriť zrozumiteľne, slovami, ktoré sú živé a ľudia ich používajú v hovorovej reči. Vravím skôr rečou domácnosti a všedného života než výrazmi, ktoré počuť iba v kostole. Osvojil som si dnešnú reč a do nej prekladám biblickú i „kostolnú“ reč. Ježiša teda predkladám v rúchu súčasnosti. Napokon, menia sa iba prostriedky a Pravda, Ježiš, zostáva naveky: včera, dnes i zajtra.

Slovo vydavateľa

Z úcty k autorovi, ktorý počas prenasledovaní a v ťažkostiach prechádzal temnými nocami – ich ovocím bolo skutočné stretnutie s KRÁSOU, teda dobrým Bohom –, sme sa rozhodli knižne vydať niektoré z jeho samizdatových diel. Vznikali v ústraní a v jednoduchosti na našom Slovensku. Pri ich čítaní sme s úžasom vnímali ich hĺbku a najmä dobrotu srdca autora, ktorý si svoju osobnú skúsenosť s Bohom nenechával iba pre seba, ale delil sa o ňu s tými, čo k nemu prichádzali s otvorenou mysľou i srdcom.

Toto je prvá kniha z dielne autora, ktorú vydávame. Ako samizdatové dielo vyšla pod názvom Ruža oranžová, duchovné pohľady.

Nech slová autora, ktorých inšpiráciou je, veríme, Duch Svätý, naďalej prinášajú svoje ovocie.

Anastázia Strečková

Úvod

Kniha ponúka za priehrštie stále aktuálnych darov. Len sa rozhliadni okolo seba. Pozri, pokiaľ dovidíš – až k horizontom. Toto dielo ti ukazuje obzory.

Je určené všetkým záujemcom a záujemkyniam, predovšetkým tým, ktorí chcú čosi viac – stať sa viac veriacim človekom. Tým, ktorým záleží na tom, aby sa s Bohom väčšmi zblížili. Slúži na zamyslenie, na čítanie, ale najmä na hlbšie uvažovanie v tichu a samote. Len s Bohom a so sebou samým.

Zamyslenia sú vhodné predovšetkým pre tých, ktorí sa rozhodnú pre ich klasickú rozjímavú podobu v odlúčenosti od všetkého, a to nie iba v tichu svojho vnútra, ale aj v tichu okolo seba. Ak to nie je možné, stačí ticho v srdci. Aspoň počas jednej kapitolky, hoci len hodinku zostaň v tichu s prítomným Bohom, ktorý je tu s tebou osobne.

Téma je známa, nič nové. Ponúkam však svojský prístup a osobité spracovanie pre obnovu a potešenie. Kniha sa hodí ako duchovné osvieženie, na čítanie, pri ktorom nie je dôležité dozvedieť sa novinky, ale kde si nájdeme dostatok času pre Pána svojho srdca.

Spokojne zostaň, kde chceš, stačí, ak prerušíš činnosť a ostaneš na mieste, odkiaľ sa ti prihovára sám Boží Duch.

Ponúkam to základné, z každej oblasti troška. Opakujem, nie sú to neznáme veci, ale najnovšie poznatky v súlade s dnešnou dobou.

Uvediem, čo je potrebné, pretože tak sa to robí na začiatku každej knihy a textu: To, čo práve robím, zo zásady robím radostne a iste to bude dobré a pekné.

Môj záujem sa teraz sústredí na Boha. On bude v centre mojej pozornosti. Vytvorím na to vhodné podmienky v sebe aj okolo seba. Budem intenzívne duševne pracovať a tomuto cieľu ustúpi aj fyzická práca. Urobím si voľno. Chcem sa duchovne obnoviť, pozbierať, celkovo pookriať a fyzicky si odpočinúť.

Obnovím svoje záväzky, zásady a iné, čo treba. Prehĺbim a roznietim túžby, niečo nanovo objavím, zapálim sa… To, čo je zastarané, nahradím novým, lepším, menej vhodné vhodnejším. Prípadné nesprávne veci musia ísť preč, a tak ich nenávratne pochovám. V tom musím byť rázny a dôsledný. Nesmiem sa so sebou babrať. Takto hovorieval istý dobrý duchovný vodca: „Nesmiete sa, najmilší, so sebou babrať.“ Táto jeho rada mi stále znie v srdci a môžeš si ju osvojiť aj ty. Nesmiem sa so sebou babrať.

Teraz sa môžem viac venovať Bohu. Má to výhodu, pretože sa to hodí aj ľudskému duchu – pochvaľuje si to. Môžem sa mu venovať viac a intenzívnejšie.

Boha lepšie spoznám v tichu, ktoré je plné jemných nežností. Zdvojnásobím teda svoju pozornosť.

Nesmierne veľký Boh je tak blízko so svojou láskou! Osobitne sa mi chce venovať. Umožním mu, aby sa mu splnilo to, po čom túži. Spolu s ním myslím na to, na čo myslí on.

Poviem mu: „Ako ma máš rád!“ On mi odpovie, ako ma miluje.

Prezradím mu: „Ty vieš všetko, ty vieš, že ťa milujem. Ani neviem ako.“

Takto alebo podobne sa môže tvoje srdce rozprávať s ním. Niet nič lepšie, ako keď odhaľujeme svoje vnútro, to, čo máme na mysli a na srdci, to, čo nám prirástlo k srdcu alebo naopak, čo ho ťaží, čoho je plné.

Všeobecne platí, že si máme uvedomovať dôležitosť modlitby, v tomto období však zvlášť. Boh si nad všetko iné cení čas, ktorý mu venujeme. Čas strávený v modlitbe je najlepšie využitý čas. K tomu pridaj to, čo je potrebné, a bude to jasné, presné a správne.

Mám žiť Ježišov život

Ako zhromaždený Boží ľud, sviatostným spôsobom, v tajomnom krstnom narodení, prijímať Ježiša cez odpustenie v sviatosti zmierenia, Ježišovu lásku vo svätej omši, Ježiša v jeho slove, prostredníctvom Cirkvi, v Božom ľude, v každom človeku a v každom stvorení. Boha, ktorého mám, mám pre druhých. Hlásať Ježiša, vysvetľovať ho a najmä podľa neho žiť, aby ho iní mohli stretnúť vo mne. Tíško milovať a žiť spolu s Bohom – pre druhých. Áno, toto všetko a ešte iné. Spolupracovať s Božou Matkou Pannou Máriou, žiť jednotu spoločenstva s oslávenými v nebi a trpiacimi v očistci, vidieť potreby ľudstva a vedieť, že Boh potrebuje to, čo potrebuje človek. Na to je dôležité zostávať s Bohom v modlitbe.

Veď najprv sa musí siať, rodiť, nebadane dozrievať a vedieť aj to, o čo ide, čo sa deje napríklad v takej svätej omši. Z plnosti srdca hovoria ústa. Dávame to, čo máme v hojnosti. Stále platí známe: To, čo nemáš, nemôžeš dať. Môžeš rozdávať len to, čoho máš hojne.

Všetku osobnú aktivitu zabezpečuje osobná modlitba. Bez dobrej osobnej modlitby sa ti nepodarí nič dobré. Len s Bohom. S tým, ktorý je osobne s tebou.

Chcem robiť to, čo poznám. Láka ma dobro. Najprv musím spolu s Bohom v srdci popremýšľať, zvážiť si veci, dohodnúť sa, až tak môžem ísť. A potom to už pôjde. Dobre je človeku s Bohom vo sviatosti. Vo všetkých. Vieme totiž, o čo v nich ide. Pán je však s nami aj vo všedných chvíľach, nielen vo sviatosti. S Bohom, pre Boha a jeho záujmy, v ktorých je na prvom mieste človek, ľudstvo a jeho šťastná večnosť, sa žije radostne. Veď kvôli čomu inému stvoril človeka, ak nie preto, aby mal aktívny podiel na Božej radosti?

Stalo sa, čo sa malo stať. Došlo k tomu, že Boh je pre človeka tým, na čom jedine záleží, a stalo sa to preňho nevyhnutnosťou, druhou prirodzenosťou, samozrejmosťou – práve tak ako dobrý spánok alebo výdatná zdravá strava. Tak teda vzájomne si prajeme dobrú chuť a dobre robíme.

Osobná modlitba

Iste dobre vieš, o čo ide pri osobnej modlitbe. Predsa ti však chcem porozprávať o tejto vzácnej hodnote. Patrí medzi to, čo je najdôležitejšie. Tým zdôvodňujem, prečo je o nej reč hneď na začiatku.

Zhodnime sa na jednom. Našou témou je osobná modlitba. Práve tak dobre ako ja vieš o modlitbe, ktorej sme zvykli hovoriť ústna. O nej nebude reč, ale o osobnej modlitbe, a to pre istý zámer, o ktorom si povieme.

Osobná modlitba vníma Boha ako osobne angažovaného v našom ľudskom živote. Zdôrazňuje, že je pri našej osobe, medzi nami, a to osobne. Túto skutočnosť obsahuje práve modlitba, ktorú voláme osobná.

Osobná modlitba sa vo všeobecnosti vyjadruje spontánne, bezprostredne, nenaučenými slovami, gestami, existenciou v tichu pre seba navzájom a podobne. Pri nej prúdi rozhovor. Osoby sa priateľsky rozprávajú, vedú dialóg. Reč ide od srdca. Spôsoby sú vyberané, nie však učené. Skrátka plynie reč. Znie jednoducho a nemá potrebu budiť zdanie, niečo predstierať. Nie je to reč diplomatov a politikov. Nijaké klamstvo v zdvorilej podobe a pozlátku. Nič také, ako dobre poznáme. Našťastie.

Chvíľku sa zastavme pri dôležitosti modlitby, zvlášť tej osobnej. Najdôležitejší je osobný vzťah s Bohom, čo je samozrejmé. Hovoríme mu osobná viera. Je to však niečo oveľa viac. Spočíva na vzájomnej dôvere a vzájomnej láske, ktorá ide až tak ďaleko, že osoby zrovnoprávňuje vo všetkom. Okrem jediného, no nie zanedbateľného, že Boh trvá ako skutočnosť nestvorená, kým stvorenie je skutočnosť stvorená a vo všetkom odkázaná na Boha Tvorcu. Tento vzťah založilo a buduje najmä hlásanie evanjelia a Ježišova sviatostná láska. K nej sa však prichádza cez osobné uvažovanie, čiže v osobnej modlitbe.

Koniec ukážky

Table of Contents

Slovo autora

Slovo vydavateľa

Úvod

Osobná modlitba