Beatrix Horváthová

TULÁK DANY

Skutočný príbeh labradora Danyho

Ukážka z elektronickej knihy

Beatrix Horváthová

Tulák Dany

Vydavateľ: Beatrix, 2021

Jazyková korektúra: Katarína Ondovčáková

Úprava obálky: Magdaléna Herichová

Prvé vydanie, 2021

ISBN 978-80-570-3499-5

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2021

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

TULÁK DANY

Čierny krásavec, labrador Dany, nebol výnimočný svojimi činmi, ani nikomu nezachránil život. Skôr naopak, my sme museli zachraňovať ten jeho. Ťahali sme ho z nebezpečných situácií, do ktorých sa svojimi útekmi z dvora neustále dostával.

Bol to huncút s vlastnou hlavou, neskrotnou povahou a tvrdohlavosťou, pre ktorú nerešpektoval príkazy, aj keď si veľmi dobre uvedomoval, čo od neho chceme či žiadame. Riadil sa vlastnými pudmi a odmietal sa podriadiť našim výchovným metódam.

Vynikal inteligenciou a spôsobmi, ako nám znovu a znovu prejsť cez rozum a vytratiť sa z dvora, keď zatúžil po voľnosti. Svižne sa vyšvihol cez plot, popreháňal sa po dedine, zablúdil na svoje obľúbené miesta a takto vyšantený sa spokojne vrátil domov.

Dedinčania mu to netolerovali a odozva na jeho túlanie nenechala na seba dlho čakať. A tak sme neraz boli vystavení strachu, aby sa nedostal do pasce niektorých ľudí, ktorí už bez rozmyslu pripisovali akýkoľvek čin či poplach v dedine automaticky na vrub Danyho výčinov.

Snaha zachrániť tuláka prinášala so sebou spŕšku kritiky a vyzváňanie pri bráne, aby nás tí „dobrí ľudia“ v dedine znovu počastovali vyhrážkami a neraz aj udaniami u starostu na miestnom úrade. Netrvalo dlho, a vyústilo to až k reálnej hrozbe jeho likvidácie. Poľovníci dostali voľnú ruku na čistky všetkých zvieracích životov pristihnutých za bránami domov. Bolo treba zabojovať o Danyho záchranu. Vážnosť situácie sa vystupňovala, keď sa pes jedného dňa záhadne stratil...

Dany sa stal členom našej rodiny. Milovali sme ho aj napriek všetkým ťažkostiam, o ktoré sa nám svojimi výčinmi a potulovaním sa po dedine postaral. A on miloval nás. Jeho nekonečná láska, milota a oddanosť boli pre nás darom, ktorý nám dával.

Zažili sme s ním veľa úžasných rokov a neraz aj komických situácií, ktorými si získal naše srdcia. Prežil pozoruhodný a dobrodružný život, a pre mňa sa stal nesmrteľným.

Jeho príbeh vám teraz ponúkam.

Kapitola 1

Bratislava-Petržalka / Zima 2002

Keď sa Miro vrátil z nočnej do svojho petržalského bytu, prekvapene pozeral na klbko tmoliace sa po zemi. Malá mláčka pod ním nepochybne prezrádzala, že to niečo drobučké je skutočne živé a pohyblivé. Tri tváre so širokými úsmevmi, stojace nad malou guľkou, zrejme čakali na kladnú reakciu pána domu, podfarbenú nadšením, asi ako: „Jeeej, aké milé šteniatko!“

„Ups,“ malý kŕč sa mihol tvárou jeho zákonitej manželky a jej zvedavé oči sa zaborili do jeho unavených.

Sťažka dopadol na stoličku a pomaly mu došlo, čo tieto tri sojky vyparatili. Manželka, dcéra, švagriná. Eva si sadla oproti a sledovala mimiku tváre svojho najdrahšieho. Miro vedel, ako veľmi jeho žena miluje psov, a jeho dcéra zrejme zneužila jej mäkké srdce na kúpu šteňaťa. Teraz od neho očakávali, že bude veľkorysý a bude sa z neho tešiť aj on. Netešil sa. Vedel niečo, čo nik z jeho rodiny ešte netušil. Jeho práca sa otriasala v základoch. Očakávala sa vlna prepúšťania a doterajšie istoty sa rozpadali ako domčeky z karát. Lenže teraz na takúto debatu, unavený po nočnej a navyše pred švagrinou, nemal síl.

Ani Paula sa neobťažovala ospravedlniť nemilé prekvapenie, ktoré tu pre neho nachystali. Dokonca sa mu zdalo, že kútik jej úst sa mierne ironicky nadvihol. Iba Janke, ktorá mala pred otcom rešpekt, sa v očiach zračili obavy. A práve to ho zadržalo od nepríjemného komentára. Čo má povedať na niečo, o čom už dievčatá rozhodli bez neho? Jeho názor na veci už nič nezmení. A pokiaľ chce udržať pokoj v rodine a neurobiť zo seba hlupáka či pána dôležitého, bude lepšie mlčať a čo najskôr sa dostať do postele.

„Kúpili ste si, budete sa starať.“

Za Mirom sa zabuchli dvere. Utiekol pred akoukoľvek debatou s neurčitým koncom. Opláchol si tvár, pošteklil zuby a tešil sa do postele. V poslednom čase sa udalosti striedali jedna za druhou. Ak príde o prácu, bude si musieť urýchlene nájsť novú. Jeho obavy naberali na intenzite. Byť na podpore sa mu nepozdávalo. Má už dosť zrelý vek na to, aby začal plávať v neznámych vodách. Nemal jasno v tom, čo ešte chce vo svojom profesionálnom živote dosiahnuť. S istotou však vedel, že je rád vonku, v prírode, v záhradke. Tak rád by mal vlastný domček niekde na dedine. Čo ho tu ešte drží? Ach, áno, dcéra, manželka, povinnosti... Myšlienky mu vírili v hlave a vedel, že čím viac budú do neho dorážať, tým horšie sa mu bude zaspávať.

„Rýchlo do postele, potrebujem sa vyspať.“

Pri dverách kúpeľne zastala Janka.

„Tato, ty sa rozprávaš sám so sebou?“

„Čo potrebuješ, Janka? Som naozaj veľmi unavený.“

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Tiráž

Kapitola 1