Chicken Soup for the Soul: From Lemons to Lemonade

101 Positive, Practical, and Powerful Stories about Making the Best of a Bad Situation

by Jack Canfield, Mark Victor Hansen, Amy Newmark

Copyright © 2013 Chicken Soup for the Soul Publishing LLC.

All Rights Reserved.

www.chickensoup.com

Slovak edition © 2014 by Eastone Group, a.s.

Z anglického originálu Jack Canfield, Mark Victor Hansen, Amy Newmark – Chicken Soup for the Soul: From Lemons to Lemonade vydaného vydavateľstvom Chicken Soup for the Soul Publishing LLC preložila Alica Činčárová.

V roku 2014 vydalo vydavateľstvo Eastone Books, Bratislava.

www.eastonebooks.com

Translation © 2014 Mgr. Alica Činčárová

Jazyková korektúra: PhDr. Katarína Vilhanová

Layout: Studio Eastone

Tlač: Těšínská tiskárna, a. s.

Všetky práva vyhradené.

Okrem použitia ukážok pre účely recenzie a kritiky žiadna časť tejto knihy nesmie byť reprodukovaná ani šírená v akejkoľvek forme alebo akýmikoľvek prostriedkami bez predchádzajúceho písomného súhlasu vydavateľa.

ISBN 978-80-8109-547-4

OBSAH

Predslov

1 Z obete víťazom

1 Nie som maškrta pre aligátory Cindy Charlton

2 Zachrániť samu seba Margaret Nava

3 Už žiadna Jane Doe Donna Palomba

4 Návrat môjho syna Tammy Ruggles

5 Zmeniť sa Elaine Cartwright

6 Zbaviť sa hnevu Karen R. Hessen

7 Naučiť sa lietať Lorraine Cannistra

8 Nový pohľad Tope Songonuga

9 Skúsenosť nevyčísliteľnej hodnoty Jayne Thurber-Smith

10 Z opustenej ženy právničkou Jill Haymaker

2 Od boja o život ku vzťahom

11 Každý je strojcom vlastného šťastia MUDr. Donald Quinn Dillon

12 Dar obmedzení Marijo Herndon

13 Prečkať búrku Mimi Greenwood Knight

14 Taký je život Nancy B. Gibbs

15 Dar na celý život Greg Woodburn

16 Zmena Maryanne Curran

17 Na pokraji smrti Jo Eager

18 Všetko pre Peanuts MVDr. SallyAnne L. Ness

19 Stlač Re-štart Renee Beauregard Lute

3 Od nečinnosti k aktivite

20 Kto by si to bol pomyslel? Max Elliot Anderson

21 Posledný rok života Esther McNeil Griffin

22 Láska a harmónia Dallas Woodburn

23 Povstať z popola MVDr. W. Bradford Swift

24 Správny cieľ M. Binion

25 Vedľajší účinok rakoviny Florence Strang

26 Telefonát Mary Hansen

27 Druhé šance Connie K. Pombo

28 Kostým verzus montérky Jeanne Blandford

29 Krach Rebecca Hill

4 Od vzbury k prijatiu

30 Pravda, ktorá ma uzdravila MUDr. Rita Hancock

31 Som holohlavá, no a čo? Alicia Bertine

32 Môj dar – koktanie Jody Fuller

33 Prečo práve ja? Marcia Rudoff

34 Moja práca snov Margaret Luebs

35 Negatívne plusy Miranda P. Koerner

36 Nepoddať sa Debbie Acklin

37 Tímová spolupráca Judith Fitzsimmons

38 Plodný život Marilyn Zapata

39 Dobrodružstvo zostať Ann Kronwald

40 Jerry, ďakujem Robert J. Brake

5 Od problému k riešeniu

41 Veľké sny MUDr. Jennifer Arnold

42 Stratená a osamelá Stacey Ritz

43 Moja cesta Tom Lagana

44 V núdzi Nancy Gilliam

45 Nakŕmiť žalúdok aj dušu Kessie Kaltsounis

46 Amandina zanietenosť Glynis M. Belec

47 Horííí Karen Ekstrom

48 Tanec – môj osud Christopher Charles McDaniel

49 Stewie zachraňuje Harris Bloom

50 Pohľad do zrkadla Linda Lohman

51 Dobrodružstvo študenta v strednom veku Paul George

6 Od porážky k triumfu

52 Bez cudzej pomoci Kate White

53 Život plný radosti Gloria Hander Lyons

54 Dve operácie srdca Ken Freebairn

55 Vaše manželstvo vás zabíja Tina O’Reilly

56 Nezvaný hosť Loretta Schoen

57 Zlomené srdce Lisa M. Wolfe

58 Rozhodnutie Amy E. Zajac

59 Udatné kuriatko Emily Raymond

60 Čiapka Elynne Chaplik-Aleskow

7 Od zlomeného srdca k jeho zahojeniu

61 Letné prázdniny Barbara A. Davey

62 Sebaobnova Melissa Wootan

63 Balvan na mojej ceste Joelle Jarvis

64 Nechať to tak Diane Stark

65 Chcem naspäť svoj život Jess Forte

66 Ahoj, volám sa Claire a som alkoholička Claire Fullerton

67 Milujúci Liam Mary Hickey

68 Chcem späť iskru svojho života Linda C. Defew

69 Nečakané šťastie Julie Cole

70 Už žiadna ohavná macocha Deb Haggerty

71 Znova dvaja Ruth Smith

72 Jednoduché slová Carol E. Ayer

8 Od ľútosti k šťastiu

73 Vrchnáčiky lásky Susan Farr Fahncke

74 Prijať život taký, aký je A. M. Miller

75 Naša rodinná tradícia A. J. Cattapan

76 Po celý čas D’ette Corona

77 Moja hrboľatá cesta k menopauze Kay Thomann

78 Tichá radosť Nicole Hone Webster

79 Nádej povstala z popola Susan Lugli

80 Otcovo dievčatko Harriet Cooper

81 Rodinné putá Nancy Peacock

82 Blahoslavený William Hogg

83 Postrčená k písaniu Teresa Ambord

84 Šťastie v nešťastí Maureen T. Cotter

9 Od výhrad k porozumeniu

85 Autíčko Olivia Mitchell

86 Správny ťah Rita Bosel

87 Mojej učiteľke Carolyn Bennett Fraiser

88 Náhle vyjasnenie Briony Jenkins

89 Bethin maturitný ples Deana J. Scott

90 Pozitívny Maitland Mullen

91 Zo zamestnankyne majiteľkou Caroline Sealey

92 Môj brat Scott Robyn Rae Ireland

93 Bonusové dieťa Jewell Johnson

94 Hľadač skrytých pokladov Lynne Leite

10 Od strachu k viere

95 Dve strany mince Bernadette Fleming

96 Znovunadobudnutá vášeň Stephanie Welcher Thompson

97 Mesiac bez pláce Carol Goodman Heizer

98 Pavúk, čo mi zachránil život Melanie Adams Hardy

99 Víťazná Val Vallory Jones

100 Zostať spolu Arlene Rains Graber

101 Som stále tu Mary Edwards

O našich prispievateľoch

O autoroch knihy

Poďakovanie

Slepačia polievka pre dušu

Predslov

Môžeme sa sťažovať na to, že ružové kríky majú tŕne, alebo sa tešiť z toho, že majú ruže.

– Abraham Lincoln

Páni! Taká je moja reakcia na týchto 101 príbehov, ktoré napísali jedni z najinšpirujúcejších ľudí, akých som kedy spoznala. Priam sa chvejem od vzrušenia, že vám môžem predstaviť týchto mužov a ženy; čelili obrovským životným výzvam, ktoré pozitívnym myslením, vlastnou tvorivosťou a úsilím premenili vo svoj prospech, čo im zmenilo život. Práve to na sérii Slepačia polievka pre dušu zbožňujeme – príležitosť učiť sa od ľudí ako my, od obyčajných ľudí, ktorí zažili niečo mimoriadne. Sústredíme sa na nachádzanie takých príbehov, ktoré sú pre nás povznášajúce a nápomocné, ktoré ilustrujú, ako uplatniť rovnaké postupy a zlepšiť si tým vlastný život.

Ale to, čo ma na väčšine týchto príbehov najviac prekvapuje, je pružnosť ľudského ducha, či už v situáciách, keď naši prispievatelia bojujú so zdravotnými problémami, financiami, prekonávajú prekážky v zamestnaní či vo vzťahoch. Nesťažujú sa na to, v akej sú situácii – jednoducho sa vzchopia a čelia výzvam –, a to je spôsob, ako pripraviť citronádu po tom, čo vám podali vrecúško citrónov.

Prečítate si mnoho príbehov od prispievateľov, ktorí sa ocitli na druhom brehu, blízko smrti či v kritickom zdravotnom stave, ktorý vyústil do novej profesie, zlepšenia vzťahov a hlbšieho sebapoznania.

Príkladom toho je Jo Eager, televízna reportérka, ktorá sa musela naučiť znova chodiť po tom, čo ju uštipol štrkáč, a dnes je z nej fitnestrénerka.

Určite vás inšpiruje aj Esther McNeil Griffin, ktorá sa po tom, čo jej lekári dali rok života, zbavila väčšiny majetku, aby si splnila všetky svoje sny, a aj teraz, po 25 rokoch, pokračuje v živote tak, akoby žila svoj posledný deň.

Dočítate sa aj o Alici Bertine, ktorá sa rozhodla, že nebude skrývať svoju holú hlavu, keď jej vypadali vlasy po chemoterapii, a stala sa z nej úspešná holohlavá modelka. Na YouTube nájdete mnoho jej videí.

Inšpirovala ma tiež odvaha mnohých prispievateľov ukončiť bezvýchodiskové alebo nešťastné vzťahy, či už doma, alebo v práci, a začať odznova. Dokázala to aj úspešná publicistka Margaret Nava. Opustila násilníckeho manžela, odišla bez ničoho a pomaly, ale isto si vybudovala život nanovo ako spisovateľka, ktorej už vyšlo niekoľko kníh. Zapáči sa vám aj kolekcia tých príbehov, v ktorých si ľudia zmenili život po tom, čo opustili, často nedobrovoľne, svoje zamestnanie, aby neskôr zistili, že im nová kariéra vyhovuje viac.

W. Bradford Swift vám vo svojom príbehu odhalí, ako zvažoval samovraždu, keď si uvedomil, že je ako veterinár nešťastný a potrebuje úplne zmeniť profesiu. Teraz pracuje ako lektor vo svojom inštitúte Life on Purpose a pomáha ľuďom na ich ceste k šťastiu. Dočítate sa tiež, ako lekárka Jennifer Arnold, ktorá so svojím manželom účinkuje v relácii The Little Couple, ktorú vysiela televízna stanica TLC, prekonala predsudky voči ľuďom s nízkym vzrastom a bola prijatá na štúdium na prestížnej Johns Hopkins School of Medicine. Dozviete sa tiež, ako doktorka Rita Hancock, špecialistka na zvládanie bolesti, prišla na to, že je sama chorá, a zistila, čo jej je – jej neutíchajúce bolesti pramenili z frustrácie, že sa nedokáže postarať o svoju starnúcu matku, ktorá žila v inom štáte.

Vždy ma ohromí dobrá nálada, ktorá srší z našej stálej prispievateľky Cindy Charlton, ktorá v dôsledku choroby požierajúcej svalstvo prišla o tri končatiny. Napísala nám vtipný príbeh o tom, ako jedno ráno musela vysvetľovať ľuďom, prečo sa nemôže dostať z auta a potrebuje pomoc, zatiaľ čo jedna z jej protéz s prasknutým chodidlom ležala na sedadle spolujazdca.

Nikdy som netušila, že naša prispievateľka Karen Hessen adoptovala vážne zneužívané dieťa. Vo svojom príbehu vám porozpráva, ako sa od neho naučila odpúšťať, keď sa chlapec rozhodol násilníkovi povedať, že teraz je už v poriadku.

Do knihy sme tiež zaradili horko-sladké príbehy od prispievateľov, ktorí nedokázali predísť stratám a vymazať ich zo života, ale našli najlepší možný spôsob, ako sa cez ne dostať. Prečítate si o Julie Cole, ktorá musela v rovnaký čas plánovať pohreb staršej dcéry a svadbu mladšej. Spolu s rodinou sa jej počas hlbokého zármutku podarilo premeniť svadbu na radostnú udalosť.

A tiež o smútiacej vdove Carol Goodman Heizer, ktorú nespravodlivo suspendovali v práci. Mesiac voľna trávila so synom, ktorý nakoniec nečakane zomrel. Napriek krivde v zamestnaní je veľmi vďačná, že si musela vziať voľno a mohla s ním tráviť spoločné chvíle.

Táto kniha ma nabila energiou a odvahou. Jednotliví prispievatelia vyrozprávali príbehy, ktoré naše vlastné problémy zrelativizujú. Ak dokázali oni prekonať vážne životné výzvy, určite zvládneme aj my tie naše! Všetci si chceme zachovať pozitívny prístup, ale nie vždy vieme, ako to urobiť. Na nasledujúcich stranách sa nachádzajú lekcie, ako na to.

Norman Vincent Peale, otec pozitívneho myslenia, povedal: „Zmeň svoje myšlienky a zmeníš svoj svet.“ Som si istá, že po prečítaní týchto príbehov pocítite opodstatnenosť využiť pozitívne myslenie na to, aby ste sa dostali z vlastných zložitých situácií, preorientovali svoj život a zlepšili osobné vzťahy. A uvidíte, že vždy existuje šanca, že spoza mraku vykukne slnko, dokonca aj počas najhorších búrok vo vašom živote.

Ďakujem vám za to, že ste si prečítali moje slová.

– Amy Newmark

1

Nie som maškrta pre aligátory

Šťastie nevyplýva z okolnosti, ale z toho, aký k nej zaujmeme postoj.

– Hugh Downs

Dobrovoľne priznávam, som Pollyanna[1]. Po každej búrke hľadám dúhu a verím, že za každým mrakom sa skrýva slnko. Obviňujú ma, že sa stále usmievam, v každom vidím len to dobré a niekedy som až „iritujúco“ šťastná. Väčšinu dní podľa týchto zásad aj žijem. A mnoho dní som až po uši v šlamastike a priam trčím aligátorom z papule. Ale sú aj také dni, keď sa mi darí sem-tam sa z tej šlamastiky dostať, stisk aligátora poľaví, hoci pri každom mojom pohybe po mne chňapne. Oblizuje sa v očakávaní, že si uchmatne kus z môjho ducha Pollyanny.

Spomínam si na jeden z tých dní, keď ma aligátory takmer zožrali. Chystala som sa do školy svojho syna Colina ako rodičovská výpomoc. Bolo ráno a neskôr sa mala uskutočniť oslava pri príležitosti ukončenia školského roka. S Colinom sme do auta nakladali tašky s porcelánovými hrnčekmi so sladkosťami, darčeky pre učiteľov, jedlo a hry na oslavu naplánovanú na popoludnie. Niekoľkokrát som prešla od domu k autu a potom som sa chcela vrátiť ešte raz, aby som si vzala peňaženku a kľúče. Otočila som sa na nožnej protéze, ktorú nosím, a pocítila som, ako padám. Pristála som na studenom betóne príjazdovej cesty.

Prevalila som sa na bok a posadila sa ako ostrieľaný profesionálny futbalový obranca, ktorého niekto zložil na zem. Zbadala som, že nižšia polovica mojej protézy, spolu s náhradným chodidlom, leží meter odo mňa. Colin sa zľakol, že som si ublížila, a bol na pokraji plaču. Uistila som ho, že som v poriadku – bol to jeden z tých momentov, keď som cítila vďačnosť za tuk na bokoch –, a požiadala som ho, aby mi z pracovne priniesol stoličku na kolieskach.

Mysľou mi preblesli slová môjho rehabilitačného lekára: „Cindy, budete sa musieť spriateliť so svojím invalidným vozíkom.“ Nespriatelili sme sa, dva roky po tom, čo mi amputovali obe nohy pod kolenom, som svoj invalidný vozík venovala organizácii, ktorá ho naliehavo potrebovala. Stolička na kolieskach mi teraz musela stačiť.

Pomocou Colina a suseda som sa dostala na stoličku a na nej ma potom dotlačili k autu. Presunula som sa na sedadlo vodiča. Našťastie sa zlomila moja ľavá protetická noha. Teraz ležala na sedadle spolujazdca. Moja pravá protetická noha sa nachádzala na svojom mieste a mohla som ňou ovládať plynový aj brzdový pedál.

Keď sme prišli ku škole, na parkovisku som zbadala priateľku. Zamávala som na ňu.

„Mohla by si pomôcť Colinovi s taškami? Zlomila som si nohu a nemôžem vyjsť z auta.“

Zalapala po dychu. Ale keď som rukou ukázala na sedadlo spolujazdca, kde elegantne ležala moja noha, rozosmiala sa.

„Páni, Cindy, úplne som zabudla, že nemáš skutočné nohy.“ Zasmiali sme sa a zhodli sa na tom, že to mohlo dopadnúť aj horšie – keby som si zlomila skutočnú nohu. Zavolala som Chrisovi, ktorý sa stará o umelé náhrady končatín, a požiadala ho o pomoc – možno som znela trochu zúfalo. Na záznamníku som mu nechala takýto odkaz: „Do popoludnia potrebujem byť za každú cenu späť na školskej oslave,“ vysvetlila som. Potom som sa v duchu pomodlila, aby sa moja noha dala opraviť. Aligátory si v ten deň dali záležať a chniapali po mne, kedy mohli. Chcela som naštartovať, aby som vyrazila ku Chrisovi do centra Denveru. Keď som otočila kľúčom, zistila som, že mám prázdnu nádrž. Zagúľala som očami, neveriacky pokrútila hlavou a zúfalo zašomrala: „To hádam nie je pravda!“

Spomenula som si, že neďaleko školy je autodielňa a benzínové čerpadlo. Dúfala som, že budú mať otvorené a že sa nájde niekto, kto mi pomôže. Bolo včasné ráno a vo väčšine kancelárií a predajní sa ešte nesvietilo.

Autom som sa dostala až k čerpadlu a zastavila som pri dielni. Dvere boli zatvorené, ale za nimi som videla pohyb. Začala som trúbiť. Počas čakania na nejakú živú dušu som znova vytočila Chrisovo číslo. Po druhom zazvonení zdvihol. Bingo! Povedal, aby som prišla, ako najrýchlejšie viem.

„Zavolaj, keď sa sem dostaneš, počkám ťa na parkovisku, určite to dáme do poriadku.“

„Paráda!“ buchla som päsťou po palubnej doske. „Aligátory ma nedostali!“

Tentoraz som to dokonca možno vyslovila nahlas.

Po niekoľkých ďalších zatrúbeniach vyšiel nevrlo vyzerajúci muž. Kráčal ku mne a bolo zjavné, že ho nenadchol tento neslušný spôsob privolania. Spustila som okienko a začala som vysvetľovať, že som si ráno zlomila nohu a že potrebujem pomoc pri tankovaní.

„Máte zlomenú nohu?“

Pozrel do môjho auta a ja som ukázala na sedadlo spolujazdca. Pohľadom prešiel po nohe a nadvihol obočie. Potom sa nahlas rozosmial.

„Nuž, to sa nevidí každý deň.“

Cestou ku Chrisovi som počúvala rozhlasové vysielanie a odrazu som počula niečo, čo ma prinútilo zavolať kamarátke… okamžite. Počas nášho dvojminútového rozhovoru sa môj mobil odrazu vypol. Batéria bola vybitá. Sťažka som si vzdychla a premýšľala som, ako dám Chrisovi vedieť, že som na parkovisku.

Keď som odbočila, odrazu vyšiel Chris, už na mňa čakal. Vzal nohu do dielne a asi po desiatich minútach z nej vyšiel s opravenou náhradou. Nasadila som si ju a vystúpila z auta. Niečo na nej dotiahol, aby som mohla pohodlne chodiť. Mávajúc mu som celá šťastná opustila parkovisko.

„Dnes na vašom menu nie som, aligátory!“

Zašla som do potravín. Večer malo začať snežiť a zdalo sa, že sa blíži búrka. U mňa doma sa hladovať nebude! Po nákupe som si sadla na kávu. Pozrela som na hodinky a rozosmiala som sa. Nebolo ešte ani desať! Keby som sa na chvíľu poddala aligátorom, nikdy by som nedokázala nájsť pomoc, ktorú som potrebovala na to, aby som sa znova dokázala postaviť na obe (umelé) nohy.

Na oslavu som dorazila v predstihu. Colinova učiteľa nemohla uveriť, že som to zvládla. Uistila som ju, že zlomená noha (ani močiar plný aligátorov) mi nezabráni v tom, aby som dorazila na dobrú párty.

– Cindy Charlton

2

Zachrániť samu seba

Nasleduj svoju vášeň a úspech bude nasledovať teba.

– Terri Guillemets

Dva týždne po svadbe som si začala uvedomovať, ako ma manžel pred priateľmi ponižuje, kritizuje ma a zosmiešňuje všetko, čo robím. Nič mu nebolo dosť dobré – jeho spôsob bol jediný správny. Keď ma kritizoval alebo vysmieval, myslela som si, že preto, lebo som urobila chybu, že som spravila niečo zlé. Keď ma ponížil, bola som presvedčená, že si to zaslúžim. Stratila som aj tú štipku sebavedomia, ktorú som mala, a začala som žiť v strachu, že urobím nejakú chybu. Keď jeho trestanie prerástlo do tyranie, bola som presvedčená, že za to môžem, a modlila som sa, aby som sa zlepšila.

Na desiate výročie svadby som manželovi uvarila jeho obľúbený pokrm a nechala som vychladiť fľašu sektu, ale on neprišiel z práce domov. Nasledujúce ráno mi zavolal, že pracoval dlho do noci a potom zostal spať v kancelárii, aby ma nezobudil. Pochopila som. Ale keď sa to opakovalo častejšie, začala som si klásť otázku, o čo ide.

Jeden jesenný víkend sme nasadli do auta a vybrali sa do okolia, aby sme sa kochali prírodou. Neviem, či za to mohol svieži vzduch alebo odlesky slnečných lúčov, ale niečo mi dodalo odvahu spýtať sa manžela, či má s niekým pomer. Vzápätí akoby v aute vybuchla bomba. Rozkričal sa na mňa a päsťou udieral do volantu. Keď mu ruka vystrelila k mojej tvári, schmatla som kľučku na dverách a pokúsila som sa za jazdy vyskočiť von.

Môj doterajší život sa skončil, dvanásťročné manželstvo bolo v troskách. Niekoľko týždňov som hĺbala nad tým, ako ďalej. Nemala som veľmi na výber: mohla som zostať s manželom a dať sa týrať; mohla som navrhnúť, aby sme zašli do poradne, ale nebola som presvedčená o tom, že nám to pomôže; alebo som mohla požiadať o rozvod a pokúsiť sa postaviť znova na nohy. Začala som mať jasno – rozvod.

Aby som sa vyhla manželovmu hnevu, požiadala som o rozvod „po vzájomnej dohode“ a nežiadala som viac ako oblečenie, škatuľu so spomienkovými predmetmi zo strednej školy a obité auto. Nebolo to veľa, ale vedela som, že viac nepotrebujem, hlavne ak budem zase slobodná. Môj manžel prekvapivo nič nenamietol, vlastne si myslím, že som mu to uľahčila. Ocitla som sa takmer bez peňazí, ale dokázala som si prenajať malý byt, zamestnala som sa ako recepčná a začala som nový život.

Kým som bola vydatá, z času na čas som niečo napísala. Keď som manžela požiadala, či by si to prečítal, vždy odvetil: „Aj tretiak v základnej škole by to napísal lepšie.“

Našťastie moja túžba po písaní sa nerozplynula ako moje manželstvo. Začala som s písaním krátkych príbehov o prírode, kempovaní, viere… skrátka o tom, čo som mala rada a čo pre mňa bolo dôležité. Veľa času som strávila čítaním časopisov a zisťovaním, aké články publikujú, až som sa rozhodla svoje príbehy rozposlať potenciálnym vydavateľom. Hoci sa mi mnohé vrátili, niektoré predsa len vyšli. Nezarobila som veľa, ale získala som sebavedomie, že dokážem niečo urobiť správne. Zašla som teda do knižnice, požičala som si knihy o tvorivom písaní a písala som ďalej. Dnes mám na svojom konte päť publikovaných kníh a ďalšiu dopisujem.

To, čo som zažila, nie je výnimočné, rovnako ani moje písanie. Ide však o to, čo ma na písanie motivuje. Ako mnoho iných žien, dovolila som, aby som bola zneužívaná, lebo som bola presvedčená, že môj manžel má právo správať sa ku mne tak, ako to považoval za vhodné, a pretože som si myslela, že som menejcenná. Nič z toho nebola pravda, ale prebudila ma až tragédia, ktorá sa takmer stala.

Celé roky som vnímala, že ide o domáce násilie, ale z nejakého dôvodu som to neustále ospravedlňovala, a tým popierala. Akoby tým, že som ignorovala manželovo násilné správanie a jeho nevery, tieto skutočnosti ani neexistovali. A ak neboli, nemohli mi ublížiť. Ale vtedy, keď som chcela vyskočiť z auta, akoby vo mne všetko vzbĺklo.

Nebolo pre mňa ľahké požiadať o rozvod. Bola som psychicky na dne a hrozilo mi ďalšie násilie. Zmätená, neistá a rozpoltená. Svojho manžela som nenávidela a milovala zároveň. V jednej chvíli som chcela utiecť a vzápätí zas zostať a všetko napraviť.

Samozrejme, nie každý je spisovateľ, umelec či herec. Ale to nie je dôležité. To, na čom záleží, je, aby ste čelili skutočnosti, vediac, že zo situácií, ako bola tá moja, existuje cesta von. Keď čelíte verbálnemu, psychickému alebo telesnému násiliu, nie je to vaša vina, nemusíte to znášať, lebo existujú spôsoby, ako si zlepšiť život.

Písanie bolo pre mňa spôsobom, ako sa zachrániť. Aký je váš spôsob?

– Margaret Nava

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Tiráž

OBSAH

Predslov

1. Kapitola

Nie som maškrta pre aligátory

Zachrániť samu seba

2. Kapitola

3. Kapitola

4. Kapitola

5. Kapitola

6. Kapitola

7. Kapitola

8. Kapitola

9. Kapitola

10. Kapitola