Věnuji svým dětem

Stefanovi, Sergejovi a Valje

Victoria Boutenko (ukázka)

Victoria Boutenko

GREEN SMOOTHIE REVOLUTION

The Radical Leap Towards Natural Health

Copyright © 2009 by Victoria Boutenko

All rights reserved

Cover photo © by Robert Petetit

Cover design © 2015 by Emil Křižka

Translation © 2015 by Kateřina Orlová

Czech edition © 2015, 2015 (elektronická verzia) by NOXI, s. r. o.

Informace obsažené v knize nejsou míněny jako rady lékaře. Victoria Boutenko nedoporučuje vařenou stravu ani standardní lékařské postupy. Autorka ani vydavatelství nezodpovídají za případné nežádoucí následky životního stylu popsaného v této knize.

Je sponzorována Společností pro studium přírodních umění a věd Society for the Study of Native Arts and Science, neziskovou vzdělávací společností, jejímiž cíli jsou podpora vzdělávání a mezikulturní pohled spojující různé vědecké, společenské a umělecké obory, rozvoj holistického přístupu ke společenským a přírodním vědám, k člověku a léčení, vydávání a distribuce literatury o vztahu těla, duše a přírody.

ISBN 978-80-8111-255-3

www.noxi.cz

Předmluva

Převratné zelené koktejly

Převratné zelené smoothie se stávají realitou. Stávají se realitou díky mně, vám a všem ostatním na celém světě, kteří si pochutnávají na lahodném zeleném nápoji. Nejúchvatnější na tom je, že tento zázračný elixír není pouze superzelený a mimořádně zdravý, ale je také nad očekávání chutný a lákavý. Na kurzech a seminářích potkávám velké množství lidí a bývám svědkem, jak po prvních doušcích zeleného koktejlu procházejí hlubokou proměnou. Nechuť a strach ze „zeleného blafu“ se znenadání proměňuje v potěchu z překvapivě výtečné chuti nápojů. Slýchám hlasité „Vau!“ a sleduji, jak všichni dočista vylízávají své sklenice.

Jelikož se již patnáct let snažím nabádat druhé k tomu, aby zařadili čerstvé ovoce a zeleninu do stravy, dobře vím, jak je těžké lidi přesvědčit, aby jedli víc potravin v syrovém stavu. Dlouhá léta jsem jezdila osm set mil podél Západního pobřeží a každý týden vedla kurzy o syrové stravě. Pořádala jsem desetitýdenní kurzy v městech od San Franciska po Seattle. Jeden kurz skončil, týden přestávka a potom nanovo. Přes veškeré mé obrovské úsilí bylo pro většinu účastníků obtížné v syrové stravě pokračovat.

Situace se radiálně změnila s příchodem zelených koktejlů. Jakmile jsem v srpnu 2004 připravila první zelený nápoj, začal velmi rychle získávat na popularitě, aniž jsem se musela příliš snažit. Dneska ví o zelených koktejlech mnohem více lidí než o syrové stravě. V několika místních džusových barech si můžu objednat rozmanité zelené nápoje, dokonce i v prodejním okénku na letišti v Medfordu v Oregonu. Řada televizních pořadů a časopisů propaguje zelené koktejly, a když mě vzaly děti naposledy do kina, málem jsem spadla ze sedadla, když jsem viděla, jak Ironman vytahuje mixér a chystá se připravit si zelený nápoj.

Od té doby, co jsem vymyslela jejich princip, piju zelené koktejly denně a seznamuji s nimi druhé. Zelené nápoje miluju tak, že jsem se rozhodla pít je až do konce života. Všichni moji příbuzní i řada našich přátel si je oblíbili stejně jako já. Kamkoli ve světě přijedu, tam získávám od příznivců zelených nápojů nové informace. Díky každodennímu mixování, výzkumu a dopisům našich čtenářů jsme sestavili nejlepší recepty a základní principy přípravy a konzumace zelených koktejlů a představujeme je v této knize.

Doufám, že na objevné cestě do světa zelených nápojů zažijete hodně radosti a najdete si oblíbené recepty, jež vám zajistí optimální zdraví. Šťastné mixování!

Victoria Boutenko

První část

Rozpoutaná léčivá síla zelených potravin

1. Zelený zázrak

Zázrak východu slunce oceníme teprve tehdy, čekáme-li ve tmě.

Neznámý autor

Vždycky když čtu o fotosyntéze, naskočí mi husí kůže po těle. Zelené rostliny jsou jedinými živými organismy na světě, jež dokážou přeměnit sluneční světlo v potravu, kterou mohou konzumovat všechny bytosti. Bez zelených listů by nebyl na planetě život. Smyslem existence zelených rostlin je produkovat chlorofyl. Zelené lístky určené k maximální možné produkci chlorofylu přibývají, rostou a zvětšují se a rychle zaberou veškerý dostupný prostor pod sluncem. Proto musíme neustále sekat trávník, zastřihávat keře a prořezávat stromy.

Chlorofyl je zázračná látka, v podstatě tekutý sluneční svit. Molekula chlorofylu je základem všech sacharidů na světě. To znamená, že není cukr, med, brambora, špagety, rýže ani chléb, jež by nevzešly z chlorofylu. Veškerá energie potravy pochází ze slunce. Rostliny moudře využívají cukry vytvořené z chlorofylu. Protože nemají nohy a nemohou se pohybovat, jsou jejich plody sladké a přitažlivé pro zvířata, hmyz, ptáky a člověka, aby roznášeli jejich semena. Proto je ovoce tak lákavé. Je zářivě barevné, sladké a vábivě voní. Další velká část cukrů tvořených z chlorofylu se dostává do kořenů. Jak víte, kořeny rostlin mají sladkou chuť, například mrkev, jam, brambory a tuřín. Proto se značný podíl světové produkce cukru získává z kořenové zeleniny. Můžeme se ptát, jakou má sladká chuť kořenů smysl? Koho mohou přitahovat, schované v zemi, chlupaté a špinavé? Existuje bezpočet hub, mikrobů, měňavek, bakterií a dalších mikroorganismů, jejichž život je závislý na cukru z rostlinných kořenů. Z knihy Spolčení s mikroby (Teaming with Microbes) Jeffa Lowenfoelse a Waynea Lewise si můžeme udělat trochu představu, jak je v tomto společenství živo: „Pouhá čajová lžička kvalitní zahradní zeminy obsahuje dle měření mikrobiálních genetiků miliardu neviditelných bakterií, několik metrů stejně neviditelných houbových vláken, několik tisíc prvoků a dobrých pár tuctů červů[1].“ Všechny tyhle mikroorganismy rády sladké, a tak konzumují cukr z kořenů rostlin a rozmnožují se. Přeměňují organickou hmotu z uhynulých zvířat a rostlin v neorganické minerální látky. Bohatost a úrodnost půdy je zcela závislá na činnosti mikroorganismů. Bez mikroorganismů se prsť mění v prach. Kořeny rostlin jsou porostlé tenkými vlásky zvanými rhiziny. Rostliny prostřednictvím rhizinů vstřebávají při nasávání vody nerostné látky z půdy. Voda se dostává kořenovými vlásky do všech částí rostlin a předává jim živiny.

1 Jeff Lowenfels and Wayne Lewis, Teaming with Microbes

(Portland, OR: Timber Press, 2006)

Hlavním účelem hromadění živin je vznik semen, jichž musí být kvůli reprodukci obrovské množství. V první řadě je třeba, aby vydržela nejrůznější klimatické podmínky, jako jsou mráz, sucho, vítr, déšť či horko. Kromě silné obranyschopnosti a schopnosti přežít rozmanité situace včetně spousty hodin v trávicím traktu živočichů musí být semena schopná vydržet mimořádně dlouhou dobu ve vegetativním klidu, než nastanou příznivé podmínky pro klíčení. Hustota živin zaručuje semenu přežití po stovky, dokonce tisíce let. Martha Hunter Shepard ve svém článku o Špicperském globálním úložišti semen v Norsku popisuje pozoruhodnou schopnost semen přežít: „Nejdéle přežívající semeno, které známe, je čirok. Máme důkazy, že za určitých podmínek přečká až 20 000 let[2].“ I po naklíčení semínko potřebuje spoustu energie a živin, aby vyrašilo a přetrvalo. Často vídáme, jak tráva prorůstá tlustou vrstvou asfaltu, posouvá kamínky nebo silné vrstvy hlíny. Výhonky odolávají kopytům těžkých zvířat nebo spásání. Při nedostatku živin v semenech by to nebylo možné. Proto se rostliny usilovně snaží udržet si podzemní zásobu mikroorganismů a shromažďovat minerály.

2 Martha Hunter Shepard, „Banking on the Future“, Rhodes Magazine 15 (podzim 2008)

Rostliny hromadí živiny již dlouho před uzráváním semen. Pro shromažďování a ukládání živin se nejlépe hodí listy. Tím se listy stávají nejvýživnější potravou planety. Můžeme namítnout: „Nejsou však nejvýživnější částí rostlin semena?“ Semínka jsou na živiny opravdu bohatá, ale rostliny nechtějí, aby jejich „mláďata“ někdo snědl, a tak je vybavují všemožnými inhibitory, alkaloidy a dalšími jedovatými látkami, aby je chránily.

Nejvhodnější ke sklizni zelených částí rostlin neboli listové zeleniny je období před tvorbou semen, protože v té době obsahují zelené listy živiny v nejvyšší koncentraci. Začne-li rostlina kvést, přesouvají se živiny postupně do semen. Jakmile uzrají, jsou listy téměř bez živin. Žloutnou a hnědnou, hořknou a tuhnou a nakonec odpadají a zbývající živiny se vrací zemi a rostlina až do dalšího vegetačního období odpočívá.

V další kapitole si vysvětlíme, proč je pro zdraví tak důležité využívat zázračných živin listové zeleniny.

2. Listová zelenina, podstatná součást výživy člověka

Pravdu poznáme nejen rozumem, ale taky srdcem.

Blaise Pascal

Přemýšleli jste někdy o tom, jak obrovským množstvím zeleně se planeta zelená? Myslím, že není možné odhadnout objem zelené hmoty na zemi. Vím jen, že převažující barva Země je díky zeleným listům zelená.

Je-li něčeho tolik jako zeleně, máme sklon považovat to za bezvýznamné. Nakonec si toho přestaneme všímat. Mnozí z nás redukovali zeleň na pouhou součást krajiny. Někteří ji chápou jako potravu pro zvířata. Pro jiné představuje svízel – musejí hrabat listí, sekat trávu a plít plevel. Obdobně považujeme zelenou zeleninu na talíři za samozřejmost.

Jenomže zelené listy jsou základní podmínkou přežití všech živých bytostí na planetě včetně člověka. Zelené listy jsou totiž pro existenci člověka nezbytné stejně jako voda, vzduch a sluneční světlo. Provedla jsem rozsáhlý výzkum a zjistila, že nutriční složení zelených rostlin odpovídá velmi dobře nutričním potřebám člověka. Zelené rostliny obsahují všechny nezbytné minerály, vitaminy a dokonce též aminokyseliny, které člověk potřebuje pro optimální zdraví. Jediná živina, jež se v nich nenachází, je vitamin B_12. Více informací o nutriční hodnotě zelených rostlin najdete v mé knize Green for Life (Zelená pro život)[3].

3 Victoria Boutenko, Green for Life (Ashland, OR: Raw Family Publishing, 2005)

Nalezla jsem velké množství důkazů, že listy byly prvořadou složkou potravy člověka od počátku času. Kostry prvních lidí objevili archeologové ve východní Africe[4], kde byl v té době tropický dešťový prales. Výzkumem kostí vědci zjistili, že lidé zprvu žili v korunách stromů. Velké a čtverhranné stoličky pokryté silnou sklovinou nasvědčují tomu, že prehistoričtí lidé jedli vedle plodů, květů, semen, kůry a hmyzu též zelené listy[5].

4 N. Boauz, Quarry: Closing in on the Missing Link (New York: The Free Press, 1993)

5 Victoria Boutenko, 12 Steps to Raw Foods (Berkeley, CA: North Atlantic Books, 2007)

Písemné doklady obliby listové zeleniny ve stravě pocházejí již ze středověku. Například podle německého výzkumníka P. Hanelta „listy četné brukvovité zeleniny, která dnes již neexistuje, se od šestnáctého do devatenáctého století po celé Evropě používaly jako salátová zelenina a lék na skorbut“[6]. Další vědecký výzkum svědčí o tom, že zelenina „jako zelí, ředkev, tuřín, hořčice a křen rostly v Evropě šestnáctého století v hojnosti. Zelí bylo dokonce ceněno jako lék na všechny choroby“[7].

6 P. Hanelt, „Lesser-known or Forgotten Cruciferous Vegetables and Their History“, Acta Horticulturae, č. 459 (1998): 39–45

7 G. R. Fenwick, R. K. Heaney, and W. J. Mullin, „Glucosinolates and Their Breakdown Products, in Food and Food Plants“, CRC CRitical Reviews in Food Science and Nutrition 18 (1983): 123–201

Jak ve své knize 12 Steps to Raw Foods (12 kroků k syrové stravě) píšu podrobněji, zelenina tvořila základ lidské výživy po tisíce let. Po celou historii lidé jedli téměř výhradně přírodní produkty vypěstované v úrodné, zdravé půdě. Tento způsob stravování prodělal přibližně před 180 lety s nástupem průmyslové revoluce dramatickou změnu. Společně se železnicí, šicími stroji a továrnami byly vynalezeny konzervování, rafinace cukru a vymílání bílé mouky. Tyto tři novinky přispěly z největší části k nebývalému posunu ve stravě člověka. Zatímco se lidstvo lačně vrhlo na pohodlný, levný a „progresivní“ způsob stravování, výrazně omezilo příjem zdravých potravin, zejména zelené zeleniny. Velice výživné přírodní produkty nahradilo bílou moukou, bílým cukrem, hydrogenovanými oleji, umělými přísadami a mnoha dalšími průmyslově zpracovanými potravinami.

Během několika let se zpracované a rafinované potraviny staly hlavní součástí jídelníčku a stejně jako jízda na kole a používání elektřiny byly považovány za symbol pokroku, podobně jako dnes počítač a mobilní telefon. Nikoho ani nenapadlo, že nové potraviny jsou bohaté na kalorie a chudé na živiny; naopak většina konzumentů se domnívala, že konzervované, rafinované a další průmyslově zpracované potraviny jsou lehčeji stravitelné než ty v původním stavu. Když se začaly objevovat nejrůznější příznaky nedostatku živin, nikdo si svou nemoc nespojoval s nově nabytými stravovacími návyky. Objev a výroba umělých hnojiv, konzervačních látek a dalších toxických chemikálií nutriční nedostatečnost ještě prohloubily. Během několika desetiletí se v přímém důsledku konzumace potravin ochuzených o základní živiny rozšířily čtyři nemoci: kurděje, křivice, beri-beri a pelagra. Jejich výskyt dosahoval epidemických rozměrů a znamenal ztráty tisíců životů. Například v roce 1915 zemřelo pouze ve Spojených státech více než deset tisíc lidí na pelagru[8].

8 www.hbci.com/_wenonah/new/howfindv.htm

V té době si většina lékařů nespojovala příčinu těchto nemocí s nedostatkem živin, a proto hledala možnosti léčby mimo oblast výživy. Během průmyslové revoluce prošla obrovským vývojem chemie, takže lékaři začali ve snaze pomoci svým pacientům předepisovat léky, jejichž nabídka se neustále rozšiřovala. Lékaři si naneštěstí neuvědomovali, že většina léků, které nemocným podávají, narušuje vstřebávání nezbytných živin, čímž přispívali k jejich dalšímu nedostatku. Kupříkladu železo, jeden z minerálů nezbytných pro zdraví, lze získat z širokého sortimentu potravin živočišného i rostlinného původu. Ovšem navzdory běžné dostupnosti železa je jeho nedostatek nejrozšířenější nutriční nedostatečností ve Spojených státech, kde postihuje 7,8 milionu dospívajících dívek a žen v plodném věku a 700 000 dětí ve věku 1–2 let[9]. Doktorka Daphne A. Roe ve své knize Drug-Induced Nutritional Deficiencies (Nedostatek živin způsobený léky) vysvětluje, že vstřebávání železa snižují běžně užívané léky, jako jsou aspirin, antacida a antibiotika[10]. Jakmile jsme do jídelníčku zařadili špenát a další zeleninu bohatou na železo, odstranili jsme nejčastější nedostatek živin a posílili imunitu do té míry, že již nepotřebujeme léky.

9 „Iron deficiency – United States, 1999–2000“. Morbidity and Mortality Weekly Report, 11. října 2002

10 Daphne A. Roe, MD, Drug-Induced Nutritional Deficiencies (Westport, CT: AVI Publishing Company, Inc., 1978)

Dnes je velmi dobře známo, že prapříčinou kurdějí[11], beri-beri, pelagry a křivice byl nedostatek živin. Kupříkladu kurděje lze bezpečně a účinně léčit tím, že do jídelníčku dodáme čerstvé ovoce a zeleninu. Ovšem až do konce devatenáctého století „typická léčba kurdějí spočívala v projímání slanou vodou, pouštění žilou, podávání kyseliny sírové nebo octa a potírání otevřených ran rtuťovou pastou“[12]. Žádný div, že během dvou století před objevem vitaminu C „více než dva miliony námořníků zemřely na kurděje“. Jsem zvědavá, jestli za dalších dvě stě let vědci nezjistí, že některé z hrozivých nemocí dneška bude možné vyléčit pouhým obohacením stravy o čerstvou, ekologicky pěstovanou produkci.

11 Stephen R. Bown, Scurvy: How a Surgeon, a Mariner, and a Gentleman Solved the Greatest Medical Mystery of the Age of Sail (Markham, Ontario, Kanada: Thomas Allen & Son, 2003)

12 Tamtéž

V 19. století větší používání chemických léků, zvýšená konzumace průmyslově zpracovaných potravin a všeobecné používání toxických látek v běžném životě u celkové populace významně přispěly k nutriční nedostatečnosti a toxicitě. Začalo přibývat degenerativních chorob. Jednou z rychle se šířících byla rakovina.

Nejstarší známý popis zhoubného nádoru u člověka je zaznamenán na egyptském papyru z doby 3 000–1 500 let před Kristem[13]. Podle doktora Maxe Gersona však byla rakovina až do počátku průmyslové revoluce mimořádně vzácnou nemocí[14]. V průběhu devatenáctého století začal v rozvinutých zemích rychle stoupat počet lidí s diagnózou rakoviny. Do roku 1900 umíralo 64 ze 100 000 Američanů na rakovinu a tento již vysoký počet se do roku 2000 ztrojnásobil[15]. V nejbližší době budou zhoubné nádory celosvětově hlavní příčinou smrti[16].

13 www.cancer.org

14 Max Gerson, MC, A Cancer Therapy: Results of Fifty Cases and the Cure of Advanced Cancer by Diet Therapy: A Summary of 30 Years of Clinical Experimentation (Greenfield Center, New York: Greenfield Review Press, 1997)

15 U. S. News and World Report, 27. prosince 1999

16 N. Mulcahy, „Cancer to Become Leading Cause of Death Worldwide by 2010“, Medscape Medical News, 10. prosince 2008

S přibývajícím množstvím zpracovaných potravin ve stravě se dnes zhoršuje zdravotní stav obyvatelstva tak rychle, že dramatický pokles je patrný už i v průběhu jedné generace. Mně je teprve čtyřiapadesát, ale za svůj krátký život zcela jasně pozoruji zhoršení zdravotního stavu mladých lidí. Například když jsem chodila na první stupeň základní školy, ze čtyřiceti dětí nosil brýle pouze jeden chlapec. Nikdo neměl rovnátka a nadváhou trpěla jenom jedna dívka, z níž si všichni ostatní dělali legraci. Nedávno jsem učila na místní základní škole a všimla si, že třetina třídy má brýle, řada žáků nosí rovnátka, mnozí mají nadváhu a většina trpí akné. K tomu všemu mi jejich učitelka sdělila, že několik dětí má diagnózu poruchy pozornosti (ADD – attention deficit disorder) a mnozí užívají nejrůznější léky včetně antidepresiv. Proces zhoršování zdravotního stavu očividně pokračuje a patrně dokonce eskaluje.

Vy a já patříme přibližně k sedmé generaci, jejíž strava sestává převážně z průmyslově zpracovaných potravin. Bílá mouka, bílý cukr, umělé přísady a mnoho dalších složek zpracovaných potravin přispívá k nutriční nedostatečnosti a toxickým příznakům zužujícím moderního člověka. Výrazné omezení zelené zeleniny ve stravě pokládám za nejhorší rozhodnutí, jaké jsme kdy pro zdravotní stav udělali. Žijeme v 21. století, kdy podle USDA „více než 50 procent Američanů trpí nedostatkem pěti nejdůležitějších živin a přes 80 procent má nedostatek jedné či více nezbytných živin“[17]. Nutriční nedostatečnost neustále narůstá a již dosáhla takových rozměrů, že se začínají měnit tvar kostry a rysy tváře. Kupříkladu při nedostatku vápníku, vitaminu D a dalších nezbytných živin nejsou dostatečně vyvinuté kosti obličeje, dochází k zúžení zubních oblouků a stěsnání zubů. Podle doktora Westona A. Priceho „to je typický projev nedostatečné výživy rodičů“[18]. Dnes má většina mladých lidí čelisti tak úzké a krátké, že v nich zkrátka není dost místa pro zuby. Většina našich dcer a synů je nucena nechat si odstranit zuby moudrosti, i když je nemají zkažené. Kromě toho ani po bolestivé extrakci všech čtyř zubů moudrosti nejsou čelisti pro ostatní zuby dostatečně prostorné. Je běžné, že mladí lidé nosí rovnátka, aby jim natěsnané zuby nerostly křivě.

17 www.ars.usda.gov/Services/docs.htm?docid=15656

18 W. A. Price, DDS, Nutrition and Physical Degeneration (La Mesa, CA: Price Pottinger Nutrition Foundaton, 2003)

Před několika lety jsem četla v knize Survival in the 21th Century[19] (Přežití v 21. století) Viktorase Kulvinskase, že menší ušní lalůčky u lidí svědčí o slabé genetické výbavě. Strávila jsem bezpočet hodin v knihovnách, kde jsem se probírala archivy fotografií z celého světa, pořízených za posledních sto padesát let. Vypozorovala jsem, že na Západě se s každou další generací ušní lalůčky zmenšují. Pro ušní chrupavku stejně jako pro chrupavky kdekoli jinde v těle je nezbytný vitamin K. Shodou okolností se tento vitamin nachází téměř výhradně v zelených listech. Protože těhotné ženy a nemluvňata obvykle nekonzumují dost zeleniny, mívají kojenci nedostatek vitaminu K. S každou generací se tedy uši zmenšují. Předpokládám, že ostatní orgány obsahující chrupavku jsou nedostatkem vitaminu K postiženy také. Zajímalo by mne, zda bolesti zad, jimiž trpí jednatřicet milionů Američanů[20], společně s více než dvěma sty tisíci kolenních náhrad ročně[21] taky nesouvisejí s nedostatkem vitaminu K a soustavným snižováním obsahu listové zeleniny ve stravě. Pevné zdraví není možné bez pravidelného příjmu vitaminu K.

19 Viktoras P. Kulvinskas, Survival in the 21th Century (Fairfield, IA: 21st Century Publications, 1981)

20 A. Kugel, „Carpal Tunnel Syndrome and Chronic Back Pain – A Thing of the Past with Ergonomics“, Medical News Today, 9. července 2005

21 D. Heck, „Revision Rates after Knee Replacement in the United States“, Medical Care 36, č. 5 (květen 1998):661–669

Nedostatek vitaminu K je spojen s následujícími postiženími[22]:

22 http://wiki.answers.com/Q/What_does_vitamin_K_deficiency_cause

rakovinou kůže

rakovinou jater

silným menstruačním krvácením

krvácením z nosu

silným krvácením obecně

snadnou tvorbou zhmožděnin

osteoporózou

krevními podlitinami

Nedostatek vitaminu K je též spojen s těmito vrozenými vadami:

zkrácenými prsty

kornoutovitým uchem

plochým a širokým kořenem nosu

málo vyvinutým nosem, ústy a středem obličeje

mentální retardací

defekty neurální trubice

Podle každoroční zprávy USDA Annual Performance Report z roku 2003 je bohužel „vitamin K nejméně zkoumaným vitaminem“[23]. Všechny zelené listy tímto důležitým, avšak přehlíženým vitaminem překypují.

23 www.usda.gov

Vitamin K je pouze jedním z bezpočtu živin, jež jsou pro lidské zdraví rozhodující. Nutriční nedostatečnost a zahlcení organismu toxiny se rychle stávají normou. Vrátíme-li listovou zeleninu do každodenní stravy, můžeme postižení zdravotního stavu zpomalit nebo dokonce zvrátit. Nejlepší cestou k tomuto cíli jsou zelené nápoje.

Table of Contents

Předmluva Převratné zelené koktejly

První část Rozpoutaná léčivá síla zelených potravin

1. Zelený zázrak

2. Listová zelenina, podstatná součást výživy člověka

Druhá částRecepty

Doslov

Dodatek 1

Dodatek 2

Dodatek 3