Překlad:

ZUZANA ĽALÍKOVÁ

Katy Evans: V podsvětí

Vydání první

Copyright © 2014 by Katy Evans

All rights reserved

Originally published by Gallery Books, a Division of Simon & Schuster, Inc.

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2015 jako svou 1921. publikaci

Přeloženo z anglického originálu Rogue vydaného nakladatelstvím

Gallery Books, a Division of Simon & Schuster, Inc., New York v roce 2014

Český překlad © 2015 Zuzana Ľalíková

Odpovědná redaktorka Renata Heitelová

Korektorka Marie Kejvalová

Ilustrace na přebalu © 2015 Ricardo

Přebal a vazba © 2015 Ricardo a Baronet

Sazba a grafická úprava Ricardo, Sázavská 19, Praha 2

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-0091-7 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-0092-4 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2015

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

KATY EVANS

V PODSVĚTÍ

Ukážka z elektronickej knihy

Snům, které se plní,

a CeCe, snu, který se splnil.

PODĚKOVÁNÍ

Z celého srdce děkuji svému manželovi, svým dětem a rodičům za jejich nekonečnou trpělivost, lásku a podporu během celé té doby – od promýšlení přes psaní a redakci až po to nekonečné, nekonečně povídání o „tom“.

Děkuji Stacey Suarezové za to, že je ta nejlepší trenérka a kamarádka. Za to, jak skvělá je sportovkyně, že si dokonce povídá s mými postavami stejně jako já.

Děkuji svým milovaným kamarádkám spisovatelkám za jejich podporu, povzbuzení a za to, jak báječné jsou, vždy ochotné číst, povídat si a plakat nebo se se mnou smát, a tím myslím tebe, Monico Murphyová, Jen Fredericková, Liso Desrochersová, Christino Laurenová, J. A. Redmerskiová a i vás, mé drahé VP dámy, Kim K., Kylie, Kim J, Renee a Joanno. Děkuji za to, že mám takové přátele.

Děkuji CeCe. Svou lásku a vděk jsem ti vyznala už v tom dlouhém dopisu, ale chci to říct znovu. Děkuju za to, že jsi četla V podsvětí, když to byl ještě neotesaný rukopis, a žes Mel a Greysonovi tak fandila.

Děkuji Kati Brownové, nejsi jen žena plná inspirace, která mi toho tolik dala. Nejradši bych vzala tvůj mozek a půjčila si ho, tak moc obdivuji, jak moudrá jsi.

Děkuji báječné Angie, Daně, Milase, Nedě a Margie, děkuji vám za vaši podporu. Moc si vašeho přátelství vážím. Zbožňuju vás, holky!

Megan, děkuju za to, že jsi mi pomohla dostat tenhle rukopis báječnému týmu v Gallery Books.

Děkuji Anitě S. za pečlivé pročtení.

Děkuji Lori a Gel, jste mí andělé, kteří mi pomáhají vydržet tempo, které jsem si sama nastavila!

Děkuji všem blogerům, kteří byli obrovskou podporou mým postavám i příběhům. Nemám slov, kterými bych vám dostatečně poděkovala. Ale děkuji za to, že jste otevřeli dveře, které mi byly předtím uzavřené. Děkuji za to, že podporujete autory v jejich tvorbě. A děkuji za to, že jsme díky vám poznali ty nejskvělejší čtenáře na světě.

Děkuji své agentce Amy za její moudrost, podporu, upřímnost, povzbuzení a trpělivost. Velmi ji obdivuji a jsem nevýslovně šťastná, že jsem ji našla. Nebo spíše jsem nevýslovně šťastná, že ona našla mě!

Děkuji svému báječnému redaktorovi Adamovi za jeho podporu mým knihám a mé kariéře; děkuji publicistkám Nině Bocciové, Jules a Kristin a skvělé Jen Bergstromové a jejímu úžasnému týmu v Gallery Books – jsem šťastná a vděčná, že mohu spolupracovat s tak talentovanými lidmi. Děkuji vám všem za to, co děláte.

A děkuji také vám, čtenářům. Moc pro mě znamená, že jste mě i mé příběhy tak podpořili. Děkuji vám!

SEZNAM SKLADEB

„WAITING FOR SUPERMAN“ od Daughtry

„THE HAUNTED MAN“ od Bat for Lashes

„STORY OF MY LIFE“ od One Direction

„MILLION DOLLAR MAN“ od Lany Del Rey

„DARK HORSE“ od Katy Perry

„GRAVITY“ od Alexe & Sierry

„HOME“ od Daughtry

„XO“ od Beyoncé

„SAY SOMETHING“ od Alexe & Sierry

„THE LAST SONG EVER“ od Secondhand Serenade

„THIS IS WHAT IT FEELS LIKE“ od Armina Van Buurena

TEN PRAVÝ

Melanie

Už jako hodně malá jsem se naučila, že v životě není nic jisté. Život sám není jistý, ani přátelství, ani láska. Ale máte-li to první, získáte jistotu, že můžete navazovat přátelství, prožít svůj život a hledat lásku.

Uplynulo dvacet čtyři let a já stále hledám. Vím, co se říká o lásce: přijde, když to nejméně čekáte, a nikdy to není takové, jaké si to představujete. Já ale vím přesně, jaké to bude. Jako by mě smetla bouře. Jsem připravená. Připravená, že mě rozerve a zároveň něžně obejme. Jsem připravená na pád, tvrdý pád až na dno, ale na tom nezáleží, hlavně když ho konečně najdu. Toho muže bez tváře a beze jména, vedle kterého mi všichni ostatní budou připadat jako malí kluci.

Občas před sebou vidím jeho tvář, a přestože je jako v mlhách, cítím ho, silnou, pevnou skálu, kterou snad bude, a čekám, protože jedno vím naprosto jistě: nikdy nepřestanu žít naplno, milovat své přátele a hledat lásku. Vím zcela jistě, že až ho najdu, bude přesně takový, jakého jsem si ho vysnila. Dokonalý v každém směru.

Pro mě bude naprosto dokonalý.

1

DUCH

Greyson

Ptáka mám zabořenýho do těla sténající ženy, když uslyším vrzání předních dveří. Vytrhnu se z ní, popadnu deku a hodím ji na ni. Zasténá na protest, ani na vteřinu nechce být bez mýho ptáka.

„Zakryj se, zlato, máš tři vteřiny…“

Dvě.

Jedna.

První se ve dveřích objeví Derek. „Tvůj otec tě chce.“

Hned za ním vidím svýho debilního nevlastního bratra Wyatta. Nevypadá, že by mě viděl moc rád. Co na to říct? Je to vzájemný. Hodím na sebe džíny.

„To poslal vás dva?“ zeptám se skoro pobaveně. „Kdybych byl ženská, možná by to i ranilo mý city.“

Oba muži vejdou do pokoje a rychle ho kontrolují. Můj pohyb ani nezahlédnou. Do vteřiny držím Dereka u zdi a Wyatta mám v kravatě. Trhnu s nimi, aby byli čelem ke dveřím, a pak už jen sleduju, jak dovnitř vchází zbytek mužů. Je jich sedm, plus ti dva, co je držím. Můj otec na mě poslal devítičlenné komando vykonavatelů – každý muž má jiné schopnosti. Žádný z nich ale není tak schopný jako já.

„Víš moc dobře, že jak jde o tebe, je devět chlapů potřeba,“ ozve se Erik Slater, bratr a pravá ruka mého otce, a vejde dovnitř. Erik je drsný, tichý a nebezpečný. Je to můj strýc, a když jsem dospíval, byl mi otcem. Naučil mě životu v otcově soukromé mafiánské organizaci. Ne, nenaučil mě životu. Naučil mě, jak přežít. Naučil mě využít příležitosti ke svému prospěchu. Jen díky němu jsem teď chytřejší, silnější a tvrdší. Naučil jsem se všechno, co se naučit dalo, znásobeno milionkrát větší silou. Silou zabít, nebo být zabit. Nezáleží na tom, jestli ty schopnosti využiješ. Je to jen pojistka. Víš, co je to pojistka, chlapče? Lidi, kteří mají pojistku, ji sotvakdy využijí. To ti, co jim je u prdele, ji nakonec potřebují. Vidíš šíp? Využij ho. Vidíš nůž? Vezmi ho, vrhni, nauč se, jak ho použít co nejefektivněji s co nejmenší námahou…

Já mám všemožné pojistky. Můj mozek je jako počítač, naprogramovaný, aby do vteřiny vyhodnotil, co nejhoršího se může v dané situaci stát. Teď vím naprosto jistě, že ti muži jsou ozbrojení. Někteří mají dvě zbraně, v ponožkách, na zádech za opaskem, v pouzdrech pod sakem. Erik sleduje, jak si každého z nich pozorně prohlížím, a usměje se, evidentně hrdostí. Rozevře díly saka a shlédne na pistoli na boku. „Chceš moji hračku? Do toho, Greyi.“ Vytáhne ji a podá mi ji pažbou napřed.

Pustím oba muže, které stále svírám, právě když vycítím, že Wyatt je dvě vteřiny od omdlení. Pak je znovu chytím a mrštím s nimi o zeď. „Je mi u prdele, co mi můj otec chce,“ prohlásím.

Erik se rozhlédne po ložnici. Můj byt je dokonale uklizený. Nemám rád nepořádek. Mám určitou pověst a taky rád slyším i spadnout špendlík… i díky tomu jsem tyhle idioty slyšel vejít.

„Pořád vojíždíš kurvy? S tou svojí zatracenou tvářičkou bys tu mohl mít bohyni, Greyi.“

Stočí pohled na ženu v mé posteli. Není to žádná krasavice, to je fakt, ale docela pěkná je. Leží tu s vystrčeným zadkem a nečeká ode mě nic jinýho než prachy. Prachy, který jí můžu dát. Prachy a ptáka, obojího mám víc než dost.

Zvednu ze země šaty a hodím je po děvce. „Čas vypadnout a vrátit se domů, zlato.“ Pak se obrátím na Erika. „Moje odpověď je ne.“

Vytáhnu několik bankovek z balíčku na nočním stolku a vrazím je té děvce do ruky. Předvede nám úplnou šou, když si je zastrčí do podprsenky. Muži pak ustoupí, aby mohla projít, někteří na ni zapískají a ona je vyfakuje.

Erik ke mně přistoupí a ztiší hlas. „Má leukémii, Greysone. Chce předat vládu svému synovi.“

„Nedívej se na mě, jako bych ho snad měl politovat.“

„Jsme teď už čistí. Nikoho nezabíjíme. Všechny obchody jsou striktně finanční. Nemáme už žádné otevřené nepřátele. Underground je úspěšná firma a on ji chce oficiálně předat svému synovi. Máš snad v žilách místo krve led, že mu chceš odepřít i poslední přání?“

„Co můžu říct, v žilách mi koluje jeho krev.“ Popadnu černé triko a obleču si ho, ne snad z nějaké cudnosti, ale abych si mohl uložit do pouzder svoje děti. Svůj glock, nůž Ka-Bar, dva menší nože, dvě vrhací hvězdice.

„Chlapče…“ Přistoupí ke mně ještě blíž a já se mu zadívám to temného oka – ne do toho umělého. Neviděl jsem ho několik let. To on mě naučil, jak používat osmatřicítku speciál. „On umírá,“ prohlásí důrazně a chytne mě za rameno. „Nepotrvá to dlouho. Má před sebou šest měsíců, možná míň.“

„Divím se, že si myslí, že mě to zajímá.“

„Možná kdyby ses vykašlal na ženský, začal by ses zajímat. My –“ ukáže na muže v místnosti, „chceme, abys to byl ty, kdo převezme moc. Budeme ti věrní.“

Založím si paže a zadívám se na svého nevlastního bratra Wyatta, pana „Přiběhnu na písknutí“ – mazlíčka mého otce.

„Jestli to znamená, že mu mám lézt do prdele a dělat, co řekne, tak ne, díky.“

„Budeme věrní tobě,“ upřesní. „Jenom tobě.“

Trhne hlavou směrem k chlapům. Jeden z nich se řízne do dlaně. Ostatní ho následují.

Na podlahu mého bytu začne kapat krev.

Erik skloní hlavu a také se řízne do dlaně. „Přísaháme ti svou věrnost.“ Napřáhne krvácející ruku.

„Já nejsem váš vůdce,“ namítnu.

„Budeš jím, když ti řeknu, že tvůj otec se konečně rozhodl, že ti sdělí, kde se nachází tvá matka.“

Krev mi v žilách ztuhne. Hlas mi zhrubne, když se o ní Erik zmíní. „Co víš o mé matce?“

„On ví, kde je, a ta informace zemře s ním, jestli se k nám nepřidáš. Z morfinu má halucinace. Musíš se vrátit, Greysone.“

Ve tváři mi není poznat, jaký chaos mi teď bouří v nitru. Moje matka. To jediné dobré, co mě kdy potkalo. Nikdy nezapomenu na její tvář, když jsem poprvé zabil. Přímo před jejíma očima jsem ztratil svou lidskost a má matka tak viděla, jak se z jejího syna stalo pouhé zvíře.

„Kde je?“ zavrčím.

„Je teď na cestě na místo dalšího zápasu. Máme připravené letadlo, abychom se tam s ním setkali.“

Sbalím si věci do černého cestovního pytle. Laptop. Další zbraně. Když máte jednat s mým otcem, nemůžete s ním jednat přímo. Můj otec mě naučil, jak kličkovat. Asi jsem se to naučil od toho nejlepšího. Popadnu svůj multifunkční kapesní nůž a říznu se do dlaně. Přijmu Erikovu ruku a naše krev se promísí.

„Dokud ji nenajdeme,“ zašeptám. Ostatní muži k nám přistoupí a potřesou si se mnou rukou.

Každému se zadívám do očí. V mém pohledu můžou vyčíst hrozbu a já vím, že pokud mě dobře znají, jsou si jí vědomi.

Bez ohledu na to, co je řečeno nebo co se děje, nikdy z nikoho nespouštím zrak. Trhnutí očima doleva nebo doprava, jen jedno drobné trhnutí mi prozradí víc, než kdybych se naboural do jejich počítače.

I to však dělávám.

Nikomu nevěřím. Moje pravá ruka nevěří levé. Z těch devíti mužů, kteří přede mnou stojí, je Erik Slater ten nejmocnější. Jemu věřím ze všech nejméně. A jak to tak bývá, ze všech devíti mi nejvíc záleží právě na něm. Na něm a na mém kamarádovi C. C. Hamiltonovi – ale C. C. se mnou byl v kontaktu i potom, co jsem odešel, a potají mi pomáhal najít mou matku. Věřím mu natolik, nakolik jsem jen schopný věřit lidské bytosti. Což znamená, že ho podrobím sakra důkladnému výslechu pokaždé, když se ukáže. Nikdy nemůžu vědět se stoprocentní jistotou, jestli o jeho cestách za mnou můj otec neví.

Zatraceně, i když mi přísahali svou krví, stejně budu muset každého z nich podrobit zkoušce věrnosti, pokud jim mám alespoň trochu důvěřovat.

O jeden let později najdeme mého otce v uzavřené místnosti plné bezpečnostních kamer, v aréně Undergroundu v Los Angeles. Underground je naše živobytí. Místo, kde se ze sebe každý rok dvakrát nebo třikrát týdně snaží zápasníci navzájem vymlátit duši. My tyhle akce organizujeme, prodáváme vstupenky, domlouváme zápasy ve starých skladištích, v barech, na parkovištích – kdekoli, kam se vejdou lidi a kouká z toho dobrý kšeft. Jen vstupenky nám vydělávají majlant. Sázky na vítěze nám ale vynášejí desetkrát víc.

Dnes jsme v bývalém skladišti předělaném na bar, plném vřeštících lidí a krvavých zápasů. Kdysi jsem si plánování užíval, hledal jsem strategická místa, kde by se mohly zápasy odehrávat, kombinoval, který boxer by se mohl postavit kterému protivníkovi, ale to teď už má na starosti zbytek týmu. Všechno od organizování přes zápasy až po sázení.

Zamířím s Erikem dolů, protože zápasy se odehrávají v podzemí. Očima přelétnu dav, odhaduju počet návštěvníků, zjišťuju umístění bezpečnostních kamer a východů.

Projdeme úzkou temnou chodbou až k posledním dveřím, které Erik trhnutím otevře.

„Mám tvou přítomnost zde chápat tak, že přijímáš mou nabídku?“ zeptá se můj otec, jakmile se dveře otevřou a já vejdu dovnitř. Rozhlédnu se po možných východech a oknech a spočítám lidi.

Zasměje se, ale zní to slabě.

„Až skončíš s uvažováním, jestli tu někde neschovávám ostřelovače připraveného tě sejmout, možná bys mohl přistoupit blíž. Někdo by si mohl myslet, že tě má pouhá přítomnost uráží.“

Chladně se na něj usměju. Juliana Slatera jeho nepřátelé nazývají „Zabiják“; má pověst člověka, který problémy urovnává postaru. I když je teď zesláblý a v kolečkovém křesle, nepodceňoval bych, čeho je můj otec schopen. Jeho ničivá moc by se dala přirovnat k jaderné bombě. A sotva mě spatří, už po mně ten bastard hází svými slovními zvratky.

„Zdáš se silný jako býk, Greysone. Vsadím se, že pořád jen tak pro zábavu převaluješ pneumatiky a v posteli zvládneš několik kurev naráz. Dal bych víc než pěťák, abych věděl, co si teď myslíš, a ty víš, jak nerad utrácím peníze. Zatraceně, ty víš, čeho jsem schopný, když mi někdo ukradne byť jen cent.“

„To vím moc dobře. Dělal jsem pro tebe špinavou práci. Takže ti ten pěťák teď ušetřím. Přemýšlím, proč bych měl čekat, než zhebneš. Klidně bych ti teď mohl odpojit kyslík a bez námahy se o tebe postarat.“ Pomalu se na něj chladnokrevně usměju, ze zadní kapsy džín vytáhnu černé kožené rukavice a začnu si jednu z nich natahovat.

Mlčky mě chvíli pozoruje. „Až s tím dokonalým projevem neúcty skončíš, jdi se umýt, Greysone.“

Jeden z mužů ke mně přistoupí s oblekem v ruce.

Pomalu a s klidem si natáhnu i druhou rukavici.

„Platí totéž, co dřív. Nikdo nebude znát tvé jméno,“ pokračuje otec o něco mírnějším tónem. „Coby můj syn můžeš mít peníze i život, jaký chceš – vlastně tě vybízím, aby sis žil jako princ. Ale chci, abys do toho dal svou mysl i své srdce. Práce je na prvním místě. A chci na to tvoje slovo.“

„Srdce nemám, ale můžu ti dát svou mysl. Jediné, na čem záleží a na čem kdy bude záležet, je práce. Já JSEM moje práce.“

Ticho.

Měříme se pohledem.

Vidím v jeho očích respekt a – jen možná – trochu strachu. Už mi není třináct, už mě nemůže zastrašit.

„Za pět let, co jsi byl pryč, moji klienti…,“ začne, „na nás v Undergroundu nespatřili jedinou slabinu. Nesmíme dovolit, aby nám někdo dlužil byť jen cent, jinak v nás uvidí slabochy. Je tedy potřeba, aby ti, kdo nám dluží, své dluhy uhradili.“

„Proč na to nepošleš ty svoje přisluhovače?“

„Protože nikdo není tak čistý jako ty. Ani zápasníci nevědí, kdo jsi. Po tobě nikdy nezbude ani stopa. Dovnitř a ven, bez obětí a se stoprocentním úspěchem.“

Erik vytáhne starou berettu mého otce a nabídne mi ji jako symbol smíru. Když ji pak sevřu v ruce, něco málo pod kilo oceli, přistihnu se, že ji bezmyšlenkovitě otočím a namířím na otcovo čelo. „Co kdybych ti teď přikázal, ať hned spustíš, kde je moje matka?“

Chladně se na mě zadívá. „Povím ti to. Ale až budeš se svou prací hotov.“

Pozvednu zbraň. „Mohl bys předtím umřít, starochu. Už teď jsi na půl cesty do hrobu a já ji chci vidět.“

Otec trhne pohledem na Erika, pak na mě. Přemýšlím, jestli mi bude Erik opravdu „věrný“, když je tu teď otec před námi, živý a v rámci možností i zdravý.

„Jestli zemřu,“ odpoví otec, „místo, kde je, se dozvíš v obálce, která je už teď umístěná v bezpečnostní schránce. Ale já ti neprozradím ani hovno, dokud nevyřídíš dluh každého, kdo je na tom seznamu, a nedokážeš mi tak, že jsi mi – i po těch letech odloučení – věrný. Udělej to, Greysone, a Underground bude tvůj.“

Erik dojde k bedně u zdi a vyndá z ní dlouhý seznam.

„Tvoje pravé jméno neprozradíme,“ ujistí mě tiše, když mi seznam podá. „Teď jsi Vykonavatel, náš Výběrčí. Používej svou předchozí přezdívku.“

„Duch,“ pronesou ostatní muži v místnosti s téměř zbožnou úctou. Jsem duch, protože nemám žádnou identitu a nezanechávám po sobě žádné stopy. Mobily měním jako ponožky. Nejsem nic, neexistuju, nejsem ani člověk.

„Možná na své staré jméno už neslyším,“ opáčím a sbalím ruce v kožených rukavicích v pěst. Pak je povolím a podívám se na seznam.

„Uslyšíš na něj, protože jsi můj syn. A chceš se s ní setkat. Tak se jdi převléknout a pusť se do toho seznamu.“

Projedu jména odshora dolů. „Čtyřicet osm lidí, které mám vydírat, vyděsit, mučit nebo prostě okrást, abych zjistil, kde se nachází moje matka?“

„Čtyřicet osm lidí, kteří mi dluží. Kteří mají něco, co mi patří a co teď chci zpátky.“

V kostech ucítím známý chlad, když vezmu oblek a zamířím ke dveřím. V duchu počítám, jak dlouho mi zabere zjistit si o dlužnících nutné informace. Kolik měsíců mi potrvá se s nimi se všemi setkat a domluvit se s nimi po dobrém – a pak po zlém.

„Ach, a synku,“ zvolá za mnou. Když se otočím, promluví silným hlasem. „Vítej zpět.“

Chladně se na něj usměju. Protože není nemocný. Na to bych vsadil tenhle seznam. Ale chci najít svoji matku. To jediné, co jsem ve svém životě miloval. Jestli budu muset zabíjet, abych ji našel, pak to udělám.

„Doufám, že budeš umírat pomalu,“ ucedím a zadívám se mu do těch jeho chladných, temně šedých očí. „Pomalu a v bolestech.“

Koniec ukážky

Table of Contents

Tiráž

Titulná strana

Věnování

PODĚKOVÁNÍ

SEZNAM SKLADEB

TEN PRAVÝ

1

DUCH

2

3

4

5

6

7

8

9

10

11

12

13

14

15

16

17

18

19

20

21

22

23

24

25

26

27