Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. Aleš Tůma, CFA

Průvodce úspěšného investora

Vše, co potřebujete vědět o fondech

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax:+420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 5629. publikaci

Odpovědný redaktor Štěpán Böhm

Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková

Počet stran 224

První vydání, Praha 2014

Vytiskla tiskárna Printo, Ostrava

© Grada Publishing, a.s., 2014

Cover Design © Vojtěch Wagner

ISBN 978-80-247-5133-7

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Štěpán Böhm

ISBN 978-80-247-9408-2 (ve formátu PDF)

ISBN 978-80-247-9409-9 (ve formátu EPUB)

Kateřině, bez jejíž láskyplné, avšak nekompromisní podpory, by (nejen) tato kniha skončila v propasti prokrastinace.

O autorovi

Ing. Aleš Tůma, CFA

Pracuje od roku 2009 jako investiční analytik ve finančně-poradenské společnosti Partners Financial Services. Vystudoval na VŠE Praha obor Mezinárodní obchod a specializaci Peněžní ekonomie a bankovnictví. V roce 2013 získal titul Chartered Financial Analyst. Dříve pracoval jako ekonomický novinář a psaní se věnuje i v rámci současné práce, pravidelně publikuje komentáře na finanční témata na serveru Peníze.cz a v řadě dalších médií. Průvodce úspěšného investora je jeho knižní prvotinou.

Poděkování:

Za cenné odpovědi na některé otázky děkuji Mgr. Stanislavu Holešovi a Jánu Hájkovi, CFA. Veškeré chyby a omyly v knize padají výhradně na moji hlavu.

Předmluva

Právě jste otevřeli první ucelenou knihu o investování do fondů v češtině. Tedy přinejmenším po hodně dlouhé době – poslední podobná kniha vyšla před více než deseti lety. Od té doby prošel český trh kolektivního investování mnoha změnami, takže je co dohánět.

Proč by vás fondy měly zajímat? Pokud investujete dlouhodobě nebo alespoň máte v plánu začít, měly by tvořit jádro vašeho portfolia.

Stojíte-li zrovna v knihkupectví u regálu s knihami o financích, najdete tu dva typy publikací. Část se věnuje základům finanční gramotnosti a osobních financí. Druhá část vám slibuje návod, jak se stát úspěšným burzovním spekulantem, jak zbohatnout na měnovém trhu a podobně.

Mezi knihami pro začátečníky a pro horlivé spekulanty je poměrně velká mezera. Tato kniha má za cíl ji zaplnit. Pro koho je určena?

Za prvé, pro drobné investory. Nějakou tu základní příručku už jste přečetli a hledáte, co dál – tato kniha by z vás měla udělat poučeného fondového investora. Na rozdíl od 90. let už slovo fond není synonymem pro tunel. Podílové fondy a ETF jsou bezpečný a efektivní způsob investování. Je ale důležité volit s rozmyslem, a právě k tomu by vám kniha měla pomoci.

Pokud vás zlákal druhý typ publikací, budu se vás snažit přesvědčit, že čas strávený snahou porazit trh můžete strávit příjemněji, když si namísto toho vyberete fondy. V konečném důsledku nejspíš vyděláte více jako pasivní investor než aktivní spekulant.

Druhou cílovou skupinou jsou finanční poradci, pracovníci bankovních poboček a dalších finančních firem, kteří mohou knihu použít jako vzdělávací materiál. Při psaní jsem se snažil zužitkovat svoje zkušenosti ze školení poradců, zdůraznit to podstatné pro praxi a nezatěžovat čtenáře velkou teorií.

A v neposlední řadě kniha cílí na studenty ekonomických vysokých škol. Standardní učebnice financí jsou většinou poměrně teoretické a kolektivní investování odbývají několika stránkami. Což je škoda, protože je to jedna z nejdůležitějších částí finančního trhu.

Co v této knize nenajdete? Recept na zázračné zbohatnutí. Cynik by poznamenal, že autor ho nemá, proto musí psát a přednášet. Účelem investování ovšem není ani tak zázračně zbohatnout, jako spíše vybudovat majetek a ochránit jeho kupní sílu.

Na základě svých zkušeností s klienty si navíc dovolím tvrdit, že naprostá většina úspěchu v investování je vyhnout se několika jednoduchým, ale potenciálně dosti drahým chybám. I v tom by vám tato kniha měla pomoci.

Praha, červen 2014

Názory vyjádřené v této knize jsou osobními názory autora a nepředstavují nutně oficiální stanovisko jeho zaměstnavatele.

Úvod

Podílové fondy mají zajímavou a dlouhou historii – jeden z nejstarších přitom funguje dodnes. Založen byl ve Velké Británii v roce 1868 pod názvem Foreign & Colonial Investment Trust. Ke konci roku 2013 spravoval přes 2,4 miliardy liber.

V průběhu času se fondové investování rozrostlo na obří byznys a jeden z nejdůležitějších segmentů finančního trhu. Podílové fondy dnes spravují kolem 27 bilionů dolarů. Pro srovnání, tato částka se rovná zhruba polovině tržní hodnoty všech akcií na světových burzách.[1]

V Evropě je zdaleka největším fondovým centrem Lucembursko, s odstupem následují Francie, Irsko a Velká Británie. Lucembursko se na fondy specializovalo – už před lety vytvořilo příznivé právní podmínky, fondy tu navíc platí velmi nízké daně, takže je tu registrována i podstatná část fondů, které jsou na trhu v ČR.

Podíl ČR na evropském trhu je zhruba 0,1 %. Mohlo by to být více, svoji roli ale zřejmě sehrálo stigma, které kolektivní investování získalo kvůli tunelování privatizačních fondů v 90. letech. I když se doba změnila a zákony zpřísnily, ke kapitálovému trhu se posledních 15 let žádný politik s pudem sebezáchovy nehlásil a raději dal investiční pobídku nějaké té montovně.

Přesto se u nás trh kolektivního investování postupně rozvíjí. Neskromným cílem této knihy je přispět k většímu zájmu o investování a zároveň vám pomoci vyznat se v nabídce, dělat informovaná investiční rozhodnutí a nepodléhat marketingu finančních institucí.

První kapitola vás provede úplnými základy – jak fondy fungují, jak se starají o svěřené prostředky a kdo klienty chrání před tunelováním, kterého se mnozí stále bojí.

Druhá a nejdelší kapitola popisuje jednotlivé druhy fondů od konzervativních dluhopisových až po akciové. Pod těmito nálepkami se může skrývat celá řada různých strategií, v nichž není jednoduché se vyznat. Kapitola se věnuje i fondům životního cyklu oblíbeným mezi finančními poradci a zajištěným fondům, se kterými se zase často můžete setkat na přepážkách bank. Dozvíte se, jak mohou posledně jmenované slibovat možnost vysokých výnosů a bezpečí zároveň a kde jsou jejich háčky.

Třetí kapitola se podrobněji věnuje výběru fondů. Užitečná bude finančním poradcům, ale i poučenějším klientům. Odpoví na otázku, podle jakých vlastností se při výběru fondu orientovat a podle jakých naopak ne – zdaleka nestačí jen obvyklá poučka, že minulé výnosy nejsou zárukou budoucích. Řeč bude i o principech tvorby portfolia, tedy jestli stačí koupit si jeden fond, nebo jich musíte nutně mít 20.

Čtvrtá kapitola stručně popisuje fondový trh v ČR, jeho specifika ve srovnání se zahraničními trhy a hlavní hráče na trhu.

Pátá kapitola se věnuje v poslední době stále populárnějšímu nástroji – ETF. Tyto fondy se obchodují na burze, většinou pasivně sledují index a mají velmi nízké poplatky. Zkrátka investování bez velkých cirátů, trochu jako nízkonákladové aerolinie, které vás dopraví z bodu A do bodu B. Pokud vám SPDR MSCI ACWI UCITS ETF zní jako text nového šlágru od Ivana Mládka, po přečtení kapitoly budete vědět, o co jde.

I další kapitola se věnuje alternativám, tentokrát trochu exotičtějším. Hedge fondům se dostalo velké pozornosti v souvislosti s finanční krizí – někdy bývají označovány za spekulanty, kteří krizi jen zhoršují. Pravda je ale trochu jinde. Kromě toho se budeme věnovat příbuznému druhu investic, se kterými se můžete potkat i na českém trhu, fondům kvalifikovaných investorů. V roce 2013 zákon nově umožnil jejich nabízení širší investorské veřejnosti, neuškodí tedy se s nimi seznámit blíže.

Sedmá kapitola obsahuje profily několika slavných portfolio manažerů, které jsou v mnohém poučné.

V poslední kapitole jsou popsány ukazatele používané pro vyhodnocení výkonnosti a rizik. Tato kapitola je určena především čtenářům z řad finančních poradců a studentů, běžný investor ji může použít k rychlému navození spánku. Na samém konci knihy najdete slovníček pro rychlou orientaci v pojmech souvisejících s investováním.

Při psaní jsem vycházel z citovaných zdrojů, ale také z vlastní praxe na trhu. I když jsem text psal v dobré víře, nemám patent na rozum. Některé pasáže by šlo určitě podrobit kritice. Věřím ale, že publicistický (ne bulvární) styl psaní okořeněný tu a tam vlastním názorem nebo jemným rýpnutím přispěje ke čtivosti knihy.

Na závěr povinný disclaimer. V textu nenajdete analýzy či profily konkrétních fondů – jednoduše proto, že takový materiál by poměrně rychle zastaral. Pokud jsou konkrétní fondy či jiné investiční nástroje a strategie zmíněny, rozhodně nejde o investiční doporučení, ale pouze o ilustrativní příklad. Investiční doporučení musí kromě jiného zohledňovat aktuální situaci na trhu, ale kniha by měla být do jisté míry nadčasová.

Novinky ke knize najdete na adrese www.fondy.at.

1 Údaj ke konci roku 2012 podle www.icifactbook.org. Nezahrnuje uzavřené fondy a ETF. Tržní kapitalizace světových burz ke stejnému datu podle World Federation of Exchanges – www.world-exchanges.org.

Podílové fondy: základy

V této kapitole se dozvíte, jak funguje podílový fond a proč byste měli dát přednost právě fondům a nepouštět se do spekulací na burze na vlastní pěst.

Už velmi dávno si někdo moudrý řekl: když nás bude víc, nebudeme se investování bát nic. V akciové společnosti více akcionářů spojuje síly, aby financovali nový podnik. Myšlenka fondu je vlastně stejná, pouze jde o krok dál – investoři spojují síly, aby společně investovali do celého portfolia akcií nebo jiných cenných papírů. Vyhnou se tím velké ztrátě v případě neúspěchu jedné firmy.

Fondy jsou tedy nástroji kolektivního investování – to znamená, že slouží mnoha investorům zároveň. Zákon vymezuje kolektivní investování jako „shromažďování peněžních prostředků od veřejnosti vydáváním podílových listů, [jejich] investování na základě určené investiční strategie na principu rozložení rizika ve prospěch vlastníků těchto podílových listů a další správu tohoto majetku“.[2] Tato poněkud krkolomná věta formálně vymezuje to, co jsme si řekli v předchozím odstavci.

Podílový fond je v podstatě jen souborem majetku. Akciový fond je portfolio vybraných akcií, dluhopisový fond je portfolio dluhopisů a tak dále. Správu tohoto majetku vykonává investiční společnost, majetek ale patří přímo podílníkům v poměru podle počtu držených podílových listů.

Co je podílový list, jak fondy s penězi klientů hospodaří a jaké mají investiční strategie, to vše a mnohem více se v této knize postupně dozvíte. Ale pěkně popořadě.

1.1Výhody fondů

Jaké jsou hlavní přednosti fondů? V první řadě je to rozložení rizika zmíněné v úvodu, cizím slovem diverzifikace. Akciové fondy investují obvykle do několika desítek titulů, někdy i do stovek. Když má fond 5 % majetku ve firmě, která zkrachuje, zjevně to podílníky nebolí tolik, jako kdyby v ní byla polovina jejich peněz.

Například U.S. Pioneer Fund, který se zaměřuje na akcie z indexu S&P 500, má v době psaní této kapitoly v portfoliu téměř 130 firem. Aktivní investor by namítl – proč tolik? Není lepší vybrat si třeba 10 nejlepších firem než portfolio takto rozdrobit? Hvězdná firma může zhodnotit o stovky procent během pár let, ale v příliš diverzifikovaném portfoliu vám to nebude nic platné, protože v něm jedna akcie má moc malý podíl. Nebo je to jinak?

Dávný spor mezi aktivním a pasivním investováním v této knize ještě zmíníme. Obě strany mají zajímavé argumenty. Široce diverzifikovaný fond, který se nesnaží o velkou originalitu, má ovšem jednu podstatnou výhodu. Jednoduše řečeno, nemůže toho zase tak moc pokazit. Portfolio stovky akcií se bude chovat velice podobě jako index. Možná s ním nevyděláte tolik, jako kdybyste si geniálně vybrali jednu hvězdnou akcii – ale zároveň neproděláte všechno na pár špatných sázkách.

Kouzlo diverzifikace ale není v pouhém počtu cenných papírů. Řečeno odbornou terminologií, její podstatou je nízká vzájemná korelace investic. Korelace vyjadřuje, do jaké míry se dvě investice pohybují spolu.[3]

Často uváděný příklad jsou akcie a státní dluhopisy. Když vypukne na burze panika, část investorů akcie prodá a uteče do bezpečí dluhopisů, což vytlačí jejich ceny nahoru. V praxi to není vždy tak růžové, ale přinejmenším krátkodobě je mezi akciemi a dluhopisy nízká korelace. Jiný příklad – akcie potravinářských firem se řídí odlišnými trendy než akcie těžařů ropy (s možnou výjimkou v průniku obou odvětví, tedy potravin vyráběných z ropy). Když udeří recese, přestane se dařit těžařům, kdežto jíst se musí pořád, a po akciích potravinářů tak může dokonce být větší poptávka a ceny mohou stoupnout. Mezi oběma sektory tedy můžeme čekat relativně nízkou korelaci.

Diverzifikace omezuje kolísání hodnoty celého portfolia – nezanedbatelná část kolísání se „vyruší“. Jinak řečeno, riziko portfolia bude nižší, než kdybychom pouze zprůměrovali rizika jednotlivých akcií v něm. Idealizovaný případ ukazuje graf na obrázku 1.1 – v něm vidíme dvě fiktivní akcie, každá z nich je sama o sobě kolísavá, ale portfolio z nich složené je stabilnější.

Fondy umožňují snadno diverzifikovat portfolio i drobným investorům. Pokud si chcete spořit 2000 Kč měsíčně do akcií, zjevně si jich nekoupíte moc. Kupříkladu jedna akcie Google stojí v době psaní této kapitoly v přepočtu 21 500 Kč.

Druhou velkou výhodou kolektivního investování je, že dává podílníkům možnost najmout si profesionálního správce. Běžný investor většinou nemá potřebné informace ani čas, aby mohl analyzovat jednotlivé akcie a dluhopisy a obchodovat s nimi. Manažer fondu to provede za něj. Jak dobře nebo špatně to provede, tím se budeme zabývat v kapitolách o výběru a hodnocení fondů.

Obr. 1.1 Akcie s nízkou korelací

A konečně za třetí, fondy dosahují úspor z rozsahu. Velký objem majetku pod správou umožňuje fondům investovat efektivněji než drobný investor. Když si budete chtít koupit akcii (jinou než Google) za 2 tisíce korun měsíčně, narazíte na makléřské poplatky.

Za jeden pokyn k nákupu u makléřské společnosti se obvykle platí kolem 10 dolarů, na poplatky by tedy padla velká část vaší investice. I fond sice nese transakční náklady,[4] ale může portfolio sestavit mnohem efektivněji než vy na vlastní pěst.

Další výhodou z rozsahu je, že prostřednictvím fondu můžete investovat do nástrojů, které byste si jinak těžko koupili – například do akcií z exotických zahraničních trhů, finančních derivátů sloužících k zajištění měnového rizika a podobně.

1.2Proč neinvestovat na vlastní pěst?

„To je všechno moc hezké,“ řeknete si, „ale nejsou to jen plané sliby, které mě mají připravit o peníze?“ Jistě, autor této knihy pracuje v distribuci podílových fondů a mohl by být obviněn z podjatosti, přestože se snažil knihu psát podle svého nejlepšího vědomí a svědomí.

Rozhodně vám nezakazuji pustit fondy k vodě, otevřít si účet u makléřské firmy a vrhnout se do investování, jak to radí příručky, které nejspíš vidíte kolem sebe, pokud si tyto stránky pročítáte v knihkupectví. Můžete obchodovat s akciemi či se pustit do exotičtějších investic, jako jsou měnové obchody nebo komoditní deriváty.

Potom byste si však měli položit otázku: v čem jsem zrovna já (nebo autor příslušné příručky jak zbohatnout) výjimečný? Co mi dává výhodu nad všemi ostatními investory? Protože přesně o to jde – překonat konkurenci. Jestliže chcete překonat trh, musíte být lepší než ostatní investoři. Včetně těch sofistikovaných, jako jsou hedge fondy či „tradeři“ z investičních bank.

I pokud disponujete nadprůměrnými znalostmi v oboru investičních analýz, čeká na vás ještě další nástraha. Tou je váš vlastní mozek. Stále populárnější disciplína nazvaná behaviorální finance zkoumá různé pasti, které na nás mozek připravil. Častými chybami jsou přílišná sebedůvěra a iluze kontroly – když se začínajícímu investorovi podaří prvních pár ziskových obchodů, může získat dojem, že uspěl díky svým schopnostem. Jenže statisticky vzato je mnohem pravděpodobnější vysvětlení, že měl zkrátka náhodou šestí.

Z těchto důvodů je vhodné nechat investování raději profesionálům, ať už v klasických podílových fondech nebo v ETF.

Ovšem je tu ještě jeden důvod: ekonomický. Předpokládejme, že jste skutečně dobří ve vybírání akcií, kolik vás to ale bude stát? Začněme s následujícími parametry:

•investujete jednorázově 250 tisíc korun;

•chcete vybrat deset akcií firem, kterým věříte;

•u každé firmy přečtete jednou za rok výroční zprávu a analyzujete její hospodaření.

Požadavek na přečtení výroční zprávy firmy není nerozumný. Aktivní investor musí vědět, co kupuje – jak vybraná firma hospodaří, jaké má vyhlídky do budoucna a co dělá konkurence. Prostudovat si účetní výkazy je ve skutečnosti naprosté minimum.

Nechme stranou to, že analyzovat hospodaření firem je nejprve potřeba se naučit, což vám zabere přinejmenším vyšší stovky hodin. Možná právě vy máte shůry daný talent pro finanční analýzu – ale nalijme si čistého vína, statisticky vzato spíše ne. Ostatně, vrozený talent nemá ani autor této knihy.

Dokonce ani miliardář a legendární investor Warren Buffett není nadaný nadpřirozenými schopnostmi. Ve skutečnosti jsou podstatnou částí jeho úspěchu tisíce hodin strávených pečlivou analýzou jednotlivých nákupních příležitostí (a také fakt, že se učil od Benjamina Grahama, jednoho z otců hodnotového investování a moderních akciových analýz vůbec).

Jako aktivní investor ho budete chtít napodobit. Výroční zpráva mívá běžně desítky až stovky stran a ďábel se často skrývá v detailu. Informace důležitá pro investiční rozhodnutí může být v poznámce pod čarou k účetním výkazům. Ale předpokládejme, že umíte informace dolovat rychle a efektivně a studium jedné firmy zabere jedno odpoledne, tedy čtyři hodiny.

Dále předpokládejme, že vykonáváte kvalifikovanou profesi a vyděláváte v ČR nadprůměrnou mzdu, například 200 Kč čistého na hodinu. Jak si ceníte volného času je otázka, ale pro naše účely považujme 200 Kč za vaše náklady obětované příležitosti. Kdybyste se nezabývali investicí, mohli byste vydělat nejméně tolik vlastním podnikáním nebo třeba psaním článků do odborného časopisu ve vašem oboru.

Počítejme tedy: 10 firem × 4 hodiny × 200 Kč = 8000 Kč. Osm tisíc korun se nezdá jako moc velká částka, ale kolik je to v procentech vaší investice? Snadno zjistíme, že 3,2 %.

Za rok byste toto cvičení měli zopakovat, protože situace firmy se mohla mezitím výrazně změnit. I když vám následná analýza bude trvat polovinu času nebo budete mít dvojnásobné portfolio, pořád vás bude analyzování akcií stát 1,6 % ročně. Akciové fondy přitom pořídíte za správní poplatek již od 1 % ročně, ETF ještě mnohem levněji.

K tomu je ještě potřeba připočítat náklady na obchodování – jak už bylo zmíněno výše, za úpravy portfolia, reinvestici dividend či provedení nových investičních nápadů zaplatíte jako retailový investor ve srovnání s velkým fondem pravděpodobně mnohem větší část vašeho majetku.

Jistě, v hodně velkém portfoliu se náklady rozpustí, ale pokud vyděláváte miliony, je mnohem vyšší i cena vašeho času. Můžete využít rady makléře či privátního poradce, v milionových objemech už akciové portfolio jde sestavit vcelku efektivně. I tady ovšem platí, že lepší volba je diverzifikovaný a relativně pasivní fond než spoléhání se na akciové tipy.

Můžete namítnout, že budete uplatňovat strategii „kup a drž“ – vyberete si několik dobrých firem a pak už jen budete inkasovat dividendy. Jenže pokud se vy nebo váš poradce netrefíte, může vám uniknout podstatná část výnosů trhu.

Určitě jste někdy slyšeli o Paretově principu nebo též pravidlu 80/20. Často uváděný příklad je, že zhruba 20 % nejlepších zákazníků vaší firmě přinese 80 % tržeb. V akciovém investování je to podobné – velkou část výnosů trhu bude mít na svědomí hrstka nejlepších akcií.

Malý příklad: desetiletý horizont mezi lednem 2003 a 2013, akcie obsažené v indexu Dow Jones Industrial Average. Kdybychom do každé investovali jednoduše 1/30 portfolia, výsledný výnos by byl necelých 86 %. Jak by to dopadlo, kdybychom se netrefili do pětiny akcií s nejlepší výkonností? Vydělali bychom 42 %, což je stále slušné, ale je to méně než polovina výnosu „slepě“ diverzifikovaného portfolia.[5]

Jistě, častý argument proti indexové strategii je, že s kvalitními firmami si investor nutně kupuje i ty průměrné a podprůměrné. Jenže se zkrátka poměrně těžko odhaduje, které to budou. Pokud se netrefíte několik let v řadě, ztráty se kumulují.

Možná vám investování na vlastní pěst přináší intelektuální uspokojení či dokonce adrenalin podobně jako sportovní závod. Potom směle do toho, určitě jde o velmi poučnou aktivitu pro všechny studenty financí i ostatní nadšence. Raději si to ale nejdříve důkladně vyzkoušejte s virtuálními penězi.

1.3Otevřený podílový fond

Pokud vás předchozí kapitola přesvědčila, že investovat prostřednictvím fondu má smysl, je na čase podívat se, co je v nabídce.

Nejrozšířenějším typem fondů na našem trhu i ve světě jsou ty otevřené podílové. Do otevřeného fondu můžete kdykoliv vstoupit a zase z něj vystoupit. Odborněji řečeno, fond vydává a odkupuje podílové listy na požádání. Výhodou otevřených fondů je jednoznačně jejich likvidita – v případě potřeby budete zpravidla mít peníze na účtu přibližně za týden od doručení žádosti správci fondu.

Tady je na místě malá terminologická poznámka: často se používá pojem investiční fond. Je nějaký rozdíl mezi investičním a podílovým fondem? Ano, je: podílový fond je vždy investiční, ale investiční fond nemusí být podílový.

Jinak řečeno, investiční fond je podle českého zákona obecný pojem označující všechny možné druhy fondů.[6] Nejrozšířenější z těchto forem jsou právě podílové fondy.

1.3.1Princip OPF

Fungování otevřených fondů můžeme ilustrovat jednoduchým příkladem. Mějme portfolio cenných papírů v hodnotě 10 milionů Kč. Investoři drží milion vydaných podílových listů. Když zanedbáme případné závazky, vychází hodnota jednoho podílového listu na 10 Kč.

Co se stane, když nový investor pošle na účet fondu milion korun? Celková hodnota majetku je nyní 11 milionů. Předpokládejme, že kromě toho se hodnota nezměnila kvůli pohybu na trhu ani z jiných důvodů. Jeden podílový list by tedy měl pořád mít cenu 10 Kč. To znamená, že novému klientovi fond vydá sto tisíc nových podílových listů a celkový počet podílových listů bude 1,1 milionu.

Opačně je to při odkupu: pokud klient svůj milion z fondu vybere, správce mu jej pošle na účet a jeho podílové listy zruší. Hodnota podílového listu pro ostatní podílníky se nemění.

Za hotovost přijatou od klientů portfolio manažer přikoupí cenné papíry, případně ji může ponechat na účtu. V praxi totiž fondy udržují určité malé procento majetku v hotovosti, aby nemusely prodávat cenné papíry na trhu při každé žádosti o odkup ve výši pár tisícikorun. Hotovostní rezerva by ale neměla být příliš velká, jinak by fondu zbytečně utíkaly zisky z výnosnějších investic.

Často se přítok a odtok peněz vyrovná, takže se investoři ve fondu vlastně vystřídají. Pokud odkupy převýší nové nákupy i hotovostní rezervu, musí portfolio manažer prodat poměrnou část majetku na trhu. Aby to ale mohl udělat efektivně, potřebuje co nejlikvidnější trh s nízkými transakčními náklady.

Podílový list je majetkový cenný papír ztělesňující váš podíl ve fondu. Může mít i listinnou podobu, v praxi se ale setkáte pouze se zaknihovanými podílovými listy, které vede investiční společnost ve zvláštní evidenci. Díky tomu může být nákup a prodej rychlý a jednoduchý. Posílat podílové listy poštou by bylo poněkud nepraktické.

1.3.2Kurz fondu

Výše popsaným způsobem fond stanovuje pravidelně svůj kurz, tedy cenu podílového listu. Přesněji řečeno, nestanovuje ji samotný fond, ale jeho správce, resp. administrátor. Jejich roli ještě zmíníme.

Majetek je oceněn tržní cenou a od ní se odečte hodnota závazků fondu. Někdy se můžete i v českém prostředí setkat se zkratkou NAV z anglického net asset value neboli čistá hodnota aktiv. Toto číslo se vydělí počtem vydaných podílových listů a výsledkem je kurz podílového listu.

Kurz akciového fondu bude tedy přesně kopírovat tržní cenu v něm obsažených akcií (mínus správní náklady).[7]

Detaily nejsou pro účely této publikace důležité – podstatné je, že hodnotu podílového listu si nemůže vycucat z prstu správce fondu, musí zkrátka odrážet realitu.

Všichni správci ceny zveřejňují na internetu a zpravidla poskytují i různé grafy ve více či méně uživatelsky příjemné podobě. Hodnoty fondů najdete i na finančních serverech, jako jsou například Peníze.cz. Z nějakého staromódního důvodu také kurzy pořád ještě otiskují některé noviny.

Za aktuální kurz fond vydává nové podílové listy. Český zákon zakotvuje povinnost učinit tak za kurz vyhlášený k rozhodnému dni určenému ve statutu. Zpravidla je to den připsání peněz klienta na účet fondu.

Tedy jednoduše řečeno: investici kupujete přesně za takovou cenu, jakou má v okamžiku, kdy vaše peníze přijdou fondu, není tu prostor pro žádné machinace.

Ani při žádosti o odkup není na libovůli správce, kolik vám vyplatí peněz. Zákon stanovuje, že se použije kurz vyhlášený pro den, ke kterému správce žádost o odkup obdržel.

Oceňování fondu a odkupování podílových listů může správce dočasně pozastavit. V praxi se tak děje jen na několik dnů na přelomu roku, kdy se uzavírá účetnictví. Kromě toho je možné odkupy pozastavit až na tři měsíce, pokud je to z nějakého důvodu nutné pro ochranu zájmů podílníků. Stává se to velice zřídka, realitní fondy ale tuto možnost mají prodlouženou dokonce na dva roky, aby v případě odlivu investorů nemusely narychlo a nevýhodně rozprodávat nemovitosti z portfolia.

Naprostá většina podílových fondů vyhlašuje cenu každý pracovní den, některé jednou týdně. Přípustná je i nižší frekvence oceňování, pro standardní fondy až 2 týdny. Nemovitostní fondy mohou mít lhůtu ještě delší.

1.3.3Otevřené versus uzavřené fondy

Velkou likviditu fondů jsme prohlásili za výhodu – to je pravda, ve skutečnosti má ale likvidita i svoji stinnou stránku. Mnoho papíru bylo popsáno na téma, jak mají investoři sklon podléhat nervům – při dočasném poklesu hodnoty investice houfně prodávají a poté se často ukáže, že k tomu nebyl objektivní důvod.

Do akcií se doporučuje investovat na dlouhodobý horizont, ve skutečnosti ale například američtí investoři drží akciové fondy v průměru jen něco přes tři roky, uvádí každoroční studie společnosti Dalbar.[8] Jistě, někdy může být pro prodej dobrý důvod, ale tři roky jsou už trochu extrémní hodnota.

Když se vyděsí hodně klientů najednou a fondy musí vyprodávat portfolia, může to paniku na trhu v konečném důsledku ještě prohloubit. Nabízí se tedy poněkud kacířská otázka, jestli by investorům neprospělo, kdyby jednoduše neměli možnost na peníze sáhnout.

Otevřené fondy jsou každopádně i díky svojí likviditě v současné době jednoznačně nejpopulárnější. Uzavřené fondy se zakládají často pro investice, které jsou samy málo likvidní – na trhu je nelze rychle prodat a otevřený fond by tak neměl smysl.

Jde například o podíly v začínajících firmách a soukromých firmách obecně. Pro ně existuje celé odvětví tzv. venture kapitálu a private equity. Uzavřené bývají často i fondy kvalifikovaných investorů. O nich i o private equity bude řeč v kapitole o alternativních fondech. Jako běžný drobný investor se v ČR s uzavřeným fondem nejspíše nesetkáte.

Table of Contents

O autorovi

Předmluva

Úvod

Podílové fondy: základy

1.1 Výhody fondů

1.2 Proč neinvestovat na vlastní pěst?

1.3 Otevřený podílový fond

1.3.1 Princip OPF

1.3.2 Kurz fondu

1.3.3 Otevřené versus uzavřené fondy

1.4 Druhy fondů

1.4.1 Standardní vs. speciální fondy

1.5 Investiční společnost

1.6 Kdo chrání moje peníze?

Co když investiční společnost zbankrotuje?

Může zbankrotovat fond?

1.7 Aktivní nebo pasivní strategie – věčná debata

1.8 Fondy a dividendy

Druhy fondů a jejich strategie

2.1 Akciové fondy

2.1.1 Geografické zaměření

2.1.4 Další barvy a příchutě

2.2 Dluhopisové fondy

2.4 Peněžní trh a krátkodobé investice

2.6 Zajištěné fondy

2.6.3 Varianty zajištěných fondů

2.7 Fondy nemovitostní

2.9 Co se jinam nevešlo

2.9.2 Fondy absolutního výnosu

Jak si vybrat fond

3.1 Kde získat informace

3.2 Podle čeho nevybírat

3.2.1 Historické výnosy

3.4 Kolik za to

3.4.1 Vstupní a výstupní poplatky

3.5 Hedžovat či nehedžovat

3.8 Jak na fondové portfolio

3.8.2 Ještě pár rad navíc

Fondový trh v ČR

4.5 Tři varování pro Popelku

Nízkonákladové investování s ETF

5.1 Jak fungují ETF a kde je koupit

5.1.1 Jak fungují

5.1.2 Výhody a nevýhody

5.2 Druhy ETF a přehled trhu

5.2.1 Základní klasifikace

5.2.2 Exotické strategie

5.3 Trocha teorie burzovních indexů

Alternativní fondy

6.1 Hedge fondy – géniové, nebo zločinci?

6.1.3 Mýty o hedge fondech

6.1.5 Hedge fondové průšvihy

Slavní portfolio manažeři

Analýza výkonnosti a rizik